Nina Hesselberg-Wang

Dekorert papir

En fargesprakende kilde til bokhistorisk kunnskap

NB tema 11

Nasjonalbiblioteket

Oslo 2021

Nina Hesselberg-Wang: Dekorert papir – en fargesprakende kilde til bokhistorisk kunnskap, NB tema 11, Nasjonalbiblioteket, Oslo 2021

ISBN: 978-82-7965-490-2 (bokselskap.no), 978-82-7965-491-9 (epub), 978-82-7965-492-6 (mobi)

Denne publikasjonen er en utvidet versjon av Nina Hesselberg-Wangs kapittel «Dekorert papir – En fargesprakende, men underkjent kilde til bokhistorisk kunnskap» i Norsk bok- og bibliotekhistorisk selskaps jubileumsantologi : Bokhistorie. Bibliotekhistorie. Redigert av Tore Kr. Andersen, Øivind Berg og Torbjørn Eng. NBBS, Oslo 2019.

Teksten er rikt illustrert med eksempler i Nasjonalbibliotekets samling.

Foto: Nina Hesselberg-Wang, NB (der ikke annet er angitt)

Teksten er lastet ned fra bokselskap.no

Forord

Dekorert papir er en pryd for boken og en fryd for øyet! Besnærende mønstre i rike fargesammensetninger frembragt på papirets flate, ofte med overraskende enkle hjelpemidler som gjør hvert eneste ark unikt. At det også bærer i seg mangefasetterte elementer fra historien som kan gi dypere innsikt i bøkenes tilblivelse og plass i samfunnet, har inntil nylig i stor grad vært oversett. Uten dekorert papir ville vestens bokskatt trolig vært mindre og på langt nær så fargerik!n1

For deg som vil se, er ønsket med denne publikasjonen å åpne døren til dekorert papirs vidunderlige verden. Her får du en introduksjon til og beskrivelse av de mest benyttede dekoreringsteknikkene opp gjennom historien, hovedsakelig illustrert med eksempler fra Nasjonalbibliotekets samling. Med tanke på dem som skal beskrive bøker, er det inkludert enkle bestemmelseskriterier og klassifiseringshjelp.

Brokadepapir. Gullfarget negativt platesnitt på ensfarget rødt papir. Ms.fol. 86 «Grágás. – Járnsiða. – Hirðskrá. Lovhåndskrift. Ca. 1655»

Introduksjon til dekorert papir

Innledning

Dekorert papir har gjennom 400 år vært et av de mest tilgjengelige og benyttede utsmykningsmidler i Europa. Det iøyenfallende kulørte og mønstrede kunsthåndverket har en sterk tiltrekningskraft og appellerer til folks skjønnhetssans. Det er fleksibelt og anvendbart, og finner sin plass på bokbind i forbindelse med oppfinnelsen av trykkekunsten i siste halvdel av 1400-tallet, og etterhvert som papir overtar for pergament som viktigste tekstbærer. Dekorert papir på bokbind bærer i seg vitnemål om flere hundre års kultur- og teknologihistorie, om handelsveier og økonomi, om leseferdighet, folkeopplysning og kunstsyn. Dette faktum har dessverre vært undervurdert og til dels ignorert. Spor i papiret som vannmerker kombinert med materialbruk, teknikk, mønster, fargevalg og utførelse kan gi informasjon om datering, geografisk lokalisering og smakstrender.

Opprinnelse og historikk

Kunsten å marmorere papir kalles slik fordi den etterligner mønsteret i bergarten marmor.n2 Det tidligste, kjent siden 1100-tallet, er japanske Suminagashi (flytende farge), som oppsto da kunstneren dryppet sirkler av sort og indigoblått blekk på vannoverflaten og blåste på fargene slik at delikate bølgende mønstre fremkom. Mønsteret ble overført til papiret og brukt til å kalligrafere dikt på.

Dobbeltblad suminagashi med dikt av Ōshikōchi Mitsune (859?–925?), NISHI-HONGANJI, Kyoto. 20cm x 32cm.

Sølv, gull og tusj på flerfarget marmorert papir.

Fra Japan sprer teknikken seg via Samarkand og dukker opp i Tyrkia på slutten av 1400-tallet. De kalte og kaller fortsatt papirmarmorering for ebru (sky).

Ebru, tyrkisk marmorérkunst, kalligrafi på flerfarget marmorert papir.

Politiske og økonomiske forbindelser til det osmanske riket førte til at et økende antall europeere reiste til Istanbul på slutten av 1500- og innpå 1600-tallet. Disse reisende ble begeistret for det marmorerte papiret som de kalte tyrkisk papir. De satte det inn i sine stambøker (lat. alba amicorum),n3 anbefalte det til andre, ga det bort som presanger eller solgte det hjemme i sine egne land. Stambøkene ble raskt veldig populære og siden de sirkulerte i Europa med sine eiere, var de et viktig bidrag i formidlingen av kunsten å dekorere papir. Handelen ble hindret av kriger som herjet i perioden 1596–1610, og det er på dette tidspunktet at fremstilling av marmorert papir settes i gang i Wien og i det sørlige Tyskland.n4

Marmorert forsatspapir foran i Ms.8° 321 «Stambok for Hanne Dorothea Thrap». En vilkårlig basisdekor sprenges som vil si at fargedråper dryppes på marmorérgrunnen og fører til dannelsen av større flekker fylt av revet farge med enkelte større mørkere prikker eller felt. Mellom flekkene presses fargene sammen og danner flytende åremønster. Mønsteret på bildet kalles «Scrotel marbled paper» på engelsk og «Schrotmarmorpapier» på tysk, noe som skulle tilsvare «hagl»-marmorert papir på norsk. Hvorvidt det har vært i bruk som term på norsk, vites ikke.

Blokktrykket dekor på papir har sine røtter i tekstiltrykk og ble utført i Europa fra siste del av 1500-tallet. Det ble etablert verksteder i Paris, Orleans og Tours i Frankrike, Augsburg, Nürnberg og Fürth i Tyskland, og Firenze, Venezia og Bassano i Italia. Populariteten og utbredelsen holder seg gjennom hele 1700-tallet og godt inn på 1800-tallet.n5

Blokktrykk, trefarget trykk på ensfarget papir og med spor etter prikkdekorerte ornamenter. Johan Brunsmand, Die geängstigten Köge, oder Eine warhaffte und denckwürdige Historie, 1695 (87ga84705).

Penslet klisterpapir funnet på baksiden av et spillkort, er den eldste kjente typen av dekorert papir i Europa. Ved hjelp av vannmerket i papiret kunne det dateres til ca. 1430. Papiret var fremstilt ved Ravensburg papirmølle og vannmerket ble benyttet i perioden 1428–1433.

Første kjente eksempel på penslet klisterpapir, ca. 1430, på baksiden av et spillkort.

Stuttgarter Kartenspiel. Inv.-Nr.KK grau 53, Landesmuseum Württemberg, Bildarchiv 70860.

Foto: Landesmuseum Württemberg, Hendrik Zwietasch. Kopiert fra Rinck og Krause 2021, 112.

H.M. Refsum benyttet penslet klisterpapir til overtrekk og forsats på denne boken og man kan tydelig se at hårene i penselen har etterlatt et stripete mønster. Fredrik Poulsen, Den klassiske græske kunst, 1932.

Sprengt papir dukker opp på 1600-tallet og klisterpapir ca. 1650. Dekorert papir utført i de forskjellige teknikkene har siden da vært brukt i betydelige mengder.

Tofarget sprengt papir. Kontrastfarge sprenges (sprutes) på et penslet klisterpapir. E.H. Tregder, Den norske Budstikke i 1808, 1909 (17g149729)

Ensfarget ådret klisterpapir.

de Kerguelen Trémarec, Relation d'un voyage dans la mer du Nord, 1771 (87ga82518)

Frem til begynnelsen av 1800-tallet var alt dekorert papir håndlaget. Gjennom mekanisering utvikler det seg så en blomstrende industri og rimelig masseprodusert dekorert papir introduseres og selges over hele verden. Tradisjonelle teknikker som blokk- og boktrykk får konkurranse fra moderne metoder som litografi, valsetrykk og etter hvert en rekke andre trykkemetoder som forenklet trykkeprosessen. Maskinprodusert papir på rull, tidsbesparende trykketeknikker og et stort utvalg nye og spennende syntetiske farger kunne møte den stadig stigende etterspørselen med store opplag og en uendelig mønstervariasjon til en relativ lav pris. Ulempen var at kvaliteten ikke var god, de syntetiske fargene var sjelden lysekte og papir laget av ligninholdig trevirke var lite holdbart.

Maskinfremstilt, litografisk trykket dekorert papir. Mønsteret kalles Gustavmarmor.

Norske Eventyr og Folkesagn fortalt af P. Chr. Asbjørnsen, 1866.

Mot slutten av 1800-tallet kommer en motreaksjon til industrialismens masseproduksjon. Den såkalte Arts & Crafts movement med opphav i England og med William Morris (1843–1896) som ildsjel, sprer seg raskt til resten av Europa. Det var en sosialestetisk, anti-industriell bevegelse som gjennom kunst og moral ville omforme samfunnet og gjenreise kvaliteten og individualiteten i kunsthåndverket.n6 Dette skulle også få stor betydning for bokkunst. Gjennom sitt Kelmscott press ga William Morris ut mer enn 50 bøker med et gjennomført og helhetlig design, der alt fra papiret, typene, illustrasjonene, trykkingen og innbindingen var designet av ham.

Boktrykk og tresnitt. Ornamenter og font designet av William Morris, illustrasjoner tegnet av Sir Edward Burne-Jones; tresnitt skåret av W. H. Hooper.

C.43.h.19. The Works of Geoffrey Chaucer, 1896.

Foto: British Library

Wiener Werkstätte i Østerrike, etablert av Josef Hoffman og Koloman Moser, bestod av en gruppe designere, arkitekter og kunstnere som arbeidet etter ideen om å forbedre menneskenes hverdag gjennom å skape helhetlige estetiske omgivelser, såkalt «Gesamtkunstwerk». De skapte kunsthåndverk som kombinerte førsteklasses materialer med perfekt teknisk utførelse – dette omfattet også bokdesign og fremstilling av dekorert papir (Wikipedia).

Marmorert papir fremstilt av Koloman Moser (1868–1918)

Foto: Flickr

Insel Verlag i Leipzig ga i 1912 ut en prisgunstig serie på 12 mindre bind noveller, essays og lyrikk, der det ble lagt stor vekt på bøkenes estetiske utforming og omslag av dekorert papir. De har fortsatt med å bruke dekorert papir på sine publikasjoner opp til våre dager ved å engasjere forskjellige designere og med bruk av varierende teknikker.

Litografisk trykket papir etter forelegg fra historiske blokktrykte mønstre fra det italienske firmaet til brødrene Rizzi.

Rainer Maria Rilke, Insel-Bücherei Nr. 1

Foto: buntpapier.org

107 år etter første utgivelse i denne serien, utga Insel Verlag i 2019, Nr. 1475 med dekorert papiromslag laget av Gisela Reschke, Hamburg. Blandingsteknikk sprengt-schellackpapir. Rainer Maria Rilke, Die Walliser Vierzeiler/Les Quatrains Valaisans.

Bokbinderen Hans Mathæus Refsum (1859–1936) trer frem som den sterkeste eksponenten for denne strømningen innen bokkunst i Norge. Han utviklet sin helt spesielle personlige stil og produserte egenartede og teknisk svært interessante overtrekks- og forsatspapirer.n7

Klisterpapir med fordrivning

H. M. Refsums Bogbinderi, 1903.

Foreningen for norsk bogkunst ble stiftet 14. mai 1900 og allerede på det første møtet ble det besluttet at Gerhard Munthe skulle illustrere foreningens første utgivelse Draumkvedet.

Forsatspapir til Draumkvedet, 1900, designet av Gerard Munthe (Munthe 1943, 67).

Gerhard Munthes utkast til forsatspapir (no-nb_hskr_13493).n8

For øvrig er det sparsomt med skriftlige kilder som omhandler fremstilling og bruk av dekorert papir i Norge. Noen få hittil ukjente eksempler dukket nylig opp i arkivet etter papirhistorikeren Haakon M. Fiskaa. Teknikkene som ble benyttet var klisterdekorering og marmorering og arkene ble fremstilt ved Forsøgets papirmølle (Strinda i Trøndelag), som var operativ i tidsrommet 1825–1857.n9 Et morsomt eksempel er en skrivetavle med futteral trukket i klisterpapir.

Ådret klisterpapir med fordrivning. Skrivetavle trukket i norskprodusert dekorert papir fra Forsøget papirmølle (Strinda i Trøndelag). Møllen var i drift i perioden 1825–1857.

Svein Nyhus er en nålevende norsk tegner og bokkunstner som bruker marmormoreringsteknikk.n10

I NBs samling ser vi at import av dekorert papir har vært utstrakt. Ved nærmere studier av enkeltbind, viser det seg at det ikke tok lang tid fra papirets produksjonsdato til det sitter på bokbind i Norge.

Terminologi

I Norge har dekorert papir tradisjonelt gått under gruppebetegnelsen marmorert papir. Mange av mønstrene har fått «marmor» knyttet til navnene sine selv om mønstrene er fremkalt med teknikker som ikke har noe med marmorering å gjøre, som f.eks. klistermarmor. I andre europeiske land er sekkebetegnelsen decorated paper på engelsk, papier décoré på fransk, sierpapier på nederlandsk og carta decorata på italiensk, mens på tysk heter det Buntpapier (flerfarget papir). Nomenklaturen har videre vært basert på en blanding av teknikkbeskrivelse f.eks. blokktrykk, visuell beskrivelse som bukettmarmor, utenlandske ord som suminagashi eller manufakturnavn. Mange produsenter av dekorert papir har reklamert med fantasifulle og uspesifikke navn som ikke regnes som terminologi.n11

I 2004 ble den internasjonale arbeidsgruppen for dekorert papir, Arbeitskreis Buntpapier,n12 etablert i Leipzig. Her møtes årlig papirdekoratører, bokhistorikere, kunsthistorikere, antikvarer, samlingsforvaltere og konservatorer for å utveksle kunnskap og erfaringer. Eksperter fra denne gruppen har behandlet terminologien i den trespråklige boken Buntpapier – ein Bestimmungsbuch. Decorated paper – a guide book. Sierpapier – een gid.n13

Dekorert papir brukes som generisk term og omfatter det nær sagt ubegrensede formgivningspotensiale for historisk dekorert papir og moderne papirforedling. Det inkluderer mangfoldigheten av flatedekor på papir skapt gjennom valg av materialer, verktøy, teknikker, farger i kombinasjoner og repetisjoner. Med dekorert papir forstår vi et ark papir som etter at papirdannelsesprosessen er fullført, er forskjønnet eller raffinert enten for hånd eller av maskiner gjennom farging, pensling, preging, trykking eller andre metoder, alene eller i lagvis kombinasjon. Dette utelukker farget papir der fibermassen er farget før arkdannelsen eller er blitt melert av fargede fibre under arkdannelsen.n14 Et grunnleggende kjennetegn som ikke må utelukkes er at dekorert papir først kommer til sin fulle rett når det blir brukt til å forskjønne andre gjenstander, som for eksempel overtrekk på bøker.n15

Hvis man skal katalogisere bøker og gjerne vil inkludere eksemplarspesifike detaljer som dekorert papir brukt som forsats eller overtrekk, er det tilstrekkelig å si nettopp dét og unngå forsøk på identifisering av teknikk uten å være helt sikker.n16

Anvendelsesområder

Den etter hvert utstrakte bruken av dekorert papir som overtrekk og forsats i bøker henger nøye sammen med oppfinnelsen av trykkekunsten i siste halvdel av 1400-tallet. Bokbindstrukturen var inntil da svært solid bestående av tykke trepermer med bokspenner av metall – en nødvendighet for å holde bokblokker av pergament sammen. Parallelt stiger både etterspørsel og tilgang på papir, fordi papir er billigere å fremstille og enklere å trykke på enn pergament. Etter hvert som pergament fases ut og papir overtar som tekstbærer, synker behovet for de kraftige bindstrukturene. Mens mangfoldet av trykte tekster på papir øker, må bokbinderne finne nye tidsbesparende innbindingsteknikker og lett tilgjengelige og rimeligere materialer for å kunne møte den stadig sterkere etterspørselen. Større og tyngre bøker kunne utstyres med permer av papp eller finér og trekkes med skinn i rygg og hjørner og dekorert papir på permene. Tynne, mindre bøker kunne få et vakkert utseende for en billig penge ved å gi dem en enkel innbinding med omslag av dekorert papir.

Det viser seg også at visse typer dekorert papir var foretrukket på visse typer bøker, f.eks. marmorert eller klisterdekorert papir på regnskapsbøker, brokadepapir og metallisert papir på disputaser og poesibøker og penslet klisterpapir i sort for likvers.n17

Brokadepapir på flerfarget sjablonert papir, positivt og negativt relieffsnitt, blomster og blad på punktmønstret fond.

Isaacus Andreas Cold, Dissertatio juridica de Jurgamento Purgatorio, 1740 (NS 1749)

Metallisert mønstertrykket papir uten relieff, maskinlaget.

H. Wergeland, Udvalgte lyriske Digte, 1846 (87ga28448).

Et lite utvalg omslag på likvers/likprekener fra 1699, 1710 og 1851

Til venstre: Brokadepapir. Gullfarget positivt platesnitt på ensfarget papir. Utført av Abraham Mieser. HAB GM 4° 453 Umschlag einer Leichenpredigt, Eisenach 1699. Foto: Katharina Mähler, Herzog August Bibliothek, Wolfenbüttel

Midten: Ensfarget penseldekorert papir. NS 1479 A. Hoff, Likpreken, København 1710

Til høyre: Ensfarget penseldekorert og glanset papir. K. Gislesen, Fru Christine Langes Liigbaare, 1851 (NS1888).

Dekorert papir ble ikke bare brukt på bøker, men var et elsket designprodukt i Europa gjennom århundrer. Skuffer, skap og kister ble fôret innvendig. Pudderdåser, smykkeskrin og vifter ble gjort ekstra tiltalende. Etuier, kontormateriell, dukkehus og annet leketøy ble trukket med dekorert papir. Ikke bare musikkinstrumenter som trekkspillbelger og innsiden av cembaloer, men også optiske instrumenter som mikroskoper, kikkerter og teleskoper ble utsmykket med dekorert papir.n18

Før oppfinnelsen av papir på rull, ble tapeter i likhet med dekorert papir, trykket arkvis. Først etter trykking ble arkene klebet sammen til en bane, som regel 24 ark i en rull. Det som da skiller dekorert papir fra tapet er størrelsen på mønsteret.n19 Dekorert papir ble også benyttet til å pakke inn visse matvarer, f.eks. pepperkaker.n20

Kolorert tresnitt. Panoramatapet: Les Français en Egypt. Design Jean-Julien Deltil, Fremstilt av Velay, Paris 1818. Tilhører Musée du Papier Peint, Rixheim, Frankrike.

Land som Kina, England og USA har benyttet dekorert papir i pengesedler. I Kina finnes det eksempler på blokktrykte illustrasjoner med dekorerte border på pengesedler tilbake til år 968. I USA introduserte Benjamin Franklin pengesedler trykt på marmorert papir for å forhindre forfalskninger.n21

Seddel med valør tre pence Specie, datert 6. august 1789, trykket av Benjamin Franklins grandnevø B.F. Bache for The Bank of North America. Verso side utstyrt med marmorert papir for å unngå forfalskninger. Foto: Wikipedia

Det er ingen tvil om at dekorert papir ble satt pris på av både fattige og rike, unge som gamle. Den unge Goethe satte selv pris på dekorert papir og bemerket at barna lot seg begeistre av de livlige fremstillingene av alfabetet, tall og eksotiske dyremotiver på gullskimrende papir.n22

Visse typer dekorert papir var forbeholdt overklassen og det var ikke bare fordi de var kostbare. I Japan var bruk av suminagashi forbeholdt det keiserlige hoff til kalligrafert poesi inntil 1585. Etter det ble bruken åpnet for almuen og utvidet til også å omfatte dekorative skjermer i husene og til fôring av esker.

For velstående i Europa fortsatte trenden med stambøker i det 17. og 18. århundre. Stambøkene var nydelig innbundne autograf- og minnebøker som inneholdt diverse dekorert papir, som regel silhuett-, sjablonert- og marmorert papir.n23 Også for de mindre bemidlede var dekorert papir noe overkommelig, som de kunne henge opp på veggen eller ta frem ved spesielle anledninger.

Silhuettpapir. Ms.fol. 4621 «Ole Christian Bulls stambo»k

Utøvelse

Marmorering, klisterdekorering og sprenging av papir var et fritt yrke og sørget for levebrødet til mange familier. Dette er teknikker som ikke krevet kostbart utstyr. Kunnskap om håndverket gikk gjerne i arv og ble holdt innen familien. Bokbindere fremstilte ofte sitt eget dekorerte papir for å spare penger. Utøvere innen beslektede yrker som formtilskjæring, illuminasjon, brevskrivning og karttegning utnyttet en ny mulig inntektskilde i et marked som stadig endret seg. Det var heller ikke uvanlig at kvinner skaffet seg et utkomme ved å fremstille marmorert, sprengt eller klisterdekorert papir. Mangfoldet er nesten uendelig og kvaliteten varierer sterkt.n24

Avanserte teknikker som kobbertrykk og fremstilling av metallisert- og brokadepapir, krevde kostbart produksjonsutstyr som utskårne trykkformer av tre eller metall og trykkpresser. Ikke minst måtte utøverne ha spesialisert teknisk erfaring for å kunne betjene utstyret og oppnå tilfredsstillende resultater.

Universelle likheter og regionale forskjeller

Blokktrykk, sprenging, klisterdekorering og marmorering er samtidige og universelle teknikker, mens metallisert papir og brokadepapir med gull- og sølvfargede mønstre var en tysk spesialitet utviklet i Augsburg, (Bayern) og hovedsakelig fremstilt der og omkringliggende områder (Nürnberg og Fürth) gjennom hele 1700-tallet. I England og Spania foretrakk man marmorering, mens i Frankrike og Italia var blokktrykk mest populært. Håndverkerne flyttet på seg. Trykkblokker, plater og stempler skiftet eiere og kunne ende opp langt vekk fra opprinnelsesstedet. Utenlandske mønstre og teknikker slo også godt an og lokale kunsthåndverkere bestrebet seg på å etterligne dem.n25 Likevel er det mulig for kjennere å registrere visse geografiske særegenheter i fargevalg og mønstre.

Handel og rettigheter

Uunngåelig tvang det seg frem tiltak som skulle regulere virksomheten. Tidligst ute var lauget for dominotiers, fransk term for produsenter eller forhandlere av blokktrykt papir, som ble stiftet i Paris i 1586. Dette måtte til for å sikre dem rettigheter i forhold til boktrykkere og bokillustratører.n26 I Tyskland, på slutten av 1600-tallet og fremover, utstedte Keiseren privilegium eller lisens til produsenter av metallisert- og brokadepapir, som garanterte retten til å forhandle egne produkter og beskyttelse mot konkurranse.n27 Likevel vitner samtidige rettsprotokoller om mønsterplagiater, juks og prisunderslag.n28

Privilegium for lær- og metallpapir, tildelt Georg Christoph Stoy, Augsburg i 1709. Kopiert fra Haemmerle 1961, 19

Dekorert papir ble solgt vidt omkring, og toll og avgifter ga en slump penger til statskassene. Handelen var regulert. Produsentene måtte overlate salget til forlag og handelshus som satt på rettighetene. Særlig hollenderne var aktive papirforhandlere og skaffet seg tillatelse til oppkjøp, salg og eksport, ikke bare i Europa, men også til Nord-Amerika.n29

Beskrivelse av de vanligste teknikkene

Klisterbaserte dekoreringsteknikker

Klister laget av stivelse fra hvete, ris eller potet og senere cellulose ble brukt som klebestoff i bokbinderiene fra ca. år 1500.n30 Iblandet vannløselig farge ble klister tatt i bruk til dekorering av papir. Klisterdekorering var gjerne bokbinderienes spesialitet, fordi de hadde materialene for hånden. Teknikken krever lite utstyr og kompetanse, men for å oppnå tilfredsstillende resultat kreves erfaring.n31 Klisterdekorert papir ble ofte brukt som omslag på relativt tynne bøker/hefter, som musikknoter, diktsamlinger og dissertaser og senere som forsatspapir i skinninnbundne bøker.

Det finnes uendelig mange kombinasjoner og variasjoner av mønstre. Utover det overordnede begrepet klisterdekorert papir, finnes det ikke noen systematisk terminologi, men en del tradisjonelle navn består (klistermarmor) i tillegg til termer hentet fra relatert dekorasjonsmaling på treverk, f.eks. fordrivningn32 og ådring.n33

Penslet klisterpapir er den tidligste formen for dekorert papir vi kjenner i Europa. Eksempler på spillkort der baksiden var dekorert med denne teknikken stammer fra ca. 1430. Stivelsesklister tilsatt farge ble penslet i én retning over papiret og er gjenkjennbart på de mer eller mindre parallelle strøkene som dannes av penselen. Penslet klisterpapir kan være ensfarget eller flerfarget.

Penslet klisterpapir, ensfarget. Topographisk Journal for Norge, 1792 (NA/A d 405).

Penslet klisterpapir, flerfarget. Anton Schiøth, Anvisning til hurtig praktisk regning, 1853 (NA/A 1885)

Penseldekorert papir tar utgangspunkt i et penslet klisterpapir, der det fargede klistersjiktet blir bearbeidet med en eller flere pensler og i mønsteret som dannes kan hårene i penselen komme mer eller mindre tydelig frem.

Penseldekorert klisterpapir, ensfarget utført av H.M. Refsum. F. Mauthner, Broget liv, 1899 (07ga62712)

Klisterpapir med fordrivning har vært i bruk fra begynnelsen av 1600-tallet.n34 Teknikken er blitt kalt klistermarmorering på norsk, selv om det ikke er en marmoreringsteknikk. Papiret blir helt dekket med klister iblandet vannløselig farge, som pensles eller stoples på. Det kan være ensfarget eller flerfarget. Mens klisteret fortsatt er vått, blir forskjellig verktøy benyttet for å skape mønster. Ofte anvendte man ganske enkelt fingrene, eller en sammenkrøllet fille, svamp pensel eller kam, gjerne kombinert med stempler eller graverte ruller.

Karakteristisk for klisterpapir med fordrivning er en tydelig gjenkjennbar tekstur som oppstår under bearbeidelsen av det våte klisteret, da overskuddsklister skyves rundt og danner mørkere linjer og områder, mens papiret i mellom delvis frilegges og fargen fremstår som lasur. Forskjellige resultater oppnås ved å anvende varierte metoder og verktøy.n35

Flerfarget penslet klisterpapir med ådring, fordrivning og penseldekor. De forskjellige fargene er penslet både flekkvis og i vertikale striper på arket og mønsteret er fremkalt med forskjellig verktøy som pensler og pinner. F. C. Schønhau, Samling af Danske Lærde Fruentimer, 1753

Flerfarget klisterpapir med fordrivning og penseldekor– mønsteret er fremkalt med forskjellig verktøy som kam, pensler og fingre. Ms.fol. 87b «Lovhåndskrift. Ca. tidlig 1700-tall.».

Ensfarget klisterpapir med fordrivning, mønsteret er fremkalt med kam. Carl Selbye, En Brude-Tale, 1777 (NS1815).

Ådret klisterpapir med fordrivning, flerfarget. De forskjellige fargene er penslet flekkvis på arket og klisteret er ådret, deretter er mønsteret skapt ved bruk av fingrene. Jørgen Henrik Rawert, Forelæsninger over den geometriske, trigonometriske og militaire Landmaaling tilligemed Nivelleringen, 1793 (87ga78661).

Ensfarget klisterpapir med fordrivning, mønsteret er skapt ved bruk av pensel, kam og fingre. Ms. 4° 22 «Historia juris universi. Ca. 1750».

Ensfarget ådret klisterpapir. Jens Kraft, Forelæsninger over Mekanik, 1763.

Ensfarget ådret klisterpapir. Simon Wolff, Indtrædelses Tale, holden i Det Kongelige Norske Videnskapers Sælskabs Forsamlings-Sahl i Tronhiem den 30. November Ao. 1772, 1772 (87ga32141).

Ådret klisterpapir med stempeldekor utført av H.M. Refsum. Grazia Deledda, Siv som svaier i vinden, 1927 (07ga62668).

En spesiell type mønster er assosiert med Herrnhut-søstrene, (opprinnelig bøhmisk religiøst samfunn med tilhold i Sachsen), som i perioden 1764–1825 utviklet en særegen stil, som ble svært populær og ofte kopiert til inn på 1900-tallet. Siden opphavspersonen som oftest er vanskelig å identifisere, kalles dettes mønsteret à la Herrnhuter. Det fargede klisteret bygges opp i flere lag med kryssende, gjerne diagonale linjer, og bearbeides med forskjellige redskaper inkludert blokktrykkformer for å utvikle mønsteret.

Ensfarget klisterpapir der mønsteret er skapt ved bruk av kam, pensel og blokktrykk (à la Herrnhuter). Princesse Sophia Hedevig, 1735.

Ådret klisterpapir med runde former og lyse kanter. Norsk dekorert papir fra Forsøget papirmølle (Strinda i Trøndelag). Møllen var i drift i perioden 1825–1857. P.C. Asbjørnsen, Juletræet for 1851, 1851 (NBi/si).

Klisterdekorering på tekstilovertrekk utviklet av H.M. Refsum. Mønsteret er skapt ved bruk av kam og to forskjellige ruller med utskårede mønstre, flerfarget. R. Mowinckel, Ægyptens vidundere, 1927 (07ga62724).

Andre varianter av klisterdekorert papir:

En enkel og effektiv metode var å brette et ferskt stoplet ark, slik at man fikk et mer eller mindre lignende mønster på hver side av bretten.

Bemærkninger over Adskillige, paa det ordentlige Storthing i Aaret 1821 fremsatte Constitutions Forslag, 1823 (87ga92130).

En lignende enkel teknikk var å legge et ferskt stoplet ark oppå et blankt ark, for så å trekke dem fra hverandre.

Rennemarmor kombinerer flere teknikker og tar utgangspunkt i et vått farget ark, med eller uten klister, som ble sprengt i en kontrastfarge, hengt opp og deretter dusjet med et løsningsmiddel, slik at fargen rant nedover i mer eller mindre parallelle linjer og dannet rennende spor i mønsteret.

Rennemarmor, tofarget. Schack Staffeldt, Samlede Digte, 1843.

Rennemarmor, ensfarget. Matthias Bonsach Krogh, Bemærkninger ved den 100de § i Grundloven, 1821 (87ga92923).

Sprengt papir er i utgangspunktet et penslet klisterpapir ofte av sandbrun grunnfarge, der små dråper av en kontrasterende farge fordeles utover arkets overflate ved å dunke penselen mot hånden eller ved å dra en kost dyppet i farge over en metallrist, slik at det spruter. Sprengt papir var særlig populært i Tyskland, hvor det kalles for Kiebitzpapier, fordi det prikkede mønsteret minner om vipens egg (Kiebitz = vipe). Sprengt papir ble benyttet som omslag på hefter og overtrekk på tynne bøker fra ca. 1600.

Sprengt papir, mørk sprengning på sandfarget penslet bakgrunn, (tofarget). E.H. Tregder, Den norske Budstikke i 1808, 1909 (17g149729)

Sprengt papir, mørk sprengning på blå bakgrunn, (tofarget). S.B. Hersleb, Lærebog i Bibelhistorien, 1832

Termene agatmarmor og gustavmarmor er historisk dokumenterte og etablerte til tross for at ingen av dem er produsert med marmoreringsteknikk, men er fremkalt med sprengeteknikk, d.v.s. å sprute en kontrasterende farge på en som regel intens farget bakgrunn. Sprengt papir var enkelt og billig å fremstille industrielt og har siden midten av 1800-tallet forekommet i store mengder. Til industrielt produsert sprengt papir ble det normalt brukt syntetiske farger som ofte falmet i sterkt lys og tynt papir av middelmådig kvalitet. Papiret ble gitt en glinsende overflate.n36

Agatmarmor har enten en ufarget eller sterk farget bakgrunn med tett sammenstilte mørkere sprutflekker med frynsede kanter, som i tillegg kan ha mindre over- eller underliggende flekker i kontrastfarger. Agatmarmorpapir var som oftest maskinlaget og med høyglanset overflate.

Gustavmarmor har farget bakgrunn ofte i en intens farge med tett sammenstilte uregelmessige sprutflekker. Flekkene har kanter som er utpreget mørkere enn midten grunnet tilsetning av kjemikalier. I likhet med agatmarmor, er gustavmarmor som oftest maskinlaget og har høyglanset overflate.

Til venstre: Agatmarmor. Ragnvald O. Bolstad, Mindeblade : Smaastykker i poesi og prosa, Porsgrund, 1882 (89ga06049).

Til høyre: Gustavmarmor. Norske Huldreeventyr og Folkesagn fortalt P. Chr. Asbjørnsen, 1845.

Trerot-marmorert papir er heller ingen marmoreringsteknikk, men et i utgangspunktet ensfarget grundert papir som sprenges vått-i-vått med kontrastfarger modifisert av løsningsmidler, som får fargene til delvis å forgrene seg og delvis flyte i hverandre. Mønsteret som dannes etterligner årringene i treverk og trerøtter. Trerot-marmor var utbredt allerede tidlig på 1800-tallet og ble brukt på både skinn og papir og ble fremstilt både for hånd og industrielt.n37

Trerot-marmorert papir. Vor Herres og Frelsers Jesu Christi nye Testamente, 1850 (89ga06869).

Trykkbaserte dekoreringsteknikker

Papiroverflaten er dekorert gjennom en eller flere trykkteknikker enten for hånd eller maskinelt. Til de eldste eksemplene på blokktrykkdekorn38 fra rundt 1600 hører versosider på spillkort av tysk og fransk opprinnelse. Fra første halvdel av 1700-tallet er dyptrykkteknikkenn39 kobberstikk tatt i bruk som metode for å fremstille dekorert papir. Det ble av forskjellige grunner lite utbredt og ble ganske raskt fortrengt av brokadepapir. Fra 1800-tallet ble dyptrykk gjenopplivet i form av valsetrykk til fremstilling av dekorert papir.

Blokktrykk har sine røtter i tekstiltrykk. De tidligste blokktrykte papirene stammer fra slutten av 1500-tallet, men særlig finner man dem på 1700- og inn på 1800-tallet. Mønsteret ble skåret ut i blokker av tre som gir et høytrykkspreg i likhet med boktrykk og stempling. Mønstre med finere detaljer, som for eksempel små prikker ble ansatt på trykkblokken med metallstifter etter modell fra tekstiltrykk. Blokktrykk krever et moderat trykk som man kunne få til for hånd eller ved hjelp av en spindelpresse av samme type som de tidligste boktrykkerne brukte. Trykkfargene var hovedsakelig blandet med lim eller klister. Hver farge ble trykket individuelt og fikk tørke før man fortsatte med neste farge. Sort-hvite trykk kunne også være håndkolorerte.n40

Blokktrykk. Flerfarget, floralt motiv med linjert bakgrunn. Lib.rar. 73.

Blokktrykk, tofarget, floralt motiv. Ms.8° 1848 «Jacob Pedersen Worm: Satyrica et curiosa quadedam scripta variorum auctorum. 1. Scripta Jacobi Wormii, pastoris quondam Ecclesiae Wiburgensis…».

Blokktrykk, floralt mønster og prikkedekor, flerfarget med sorte konturer. Her kan man se rekkefølgen fargene er trykket i, først sort, så gul, deretter rødt og gråfiolett til slutt. Allgemeine Haushaltung und Landwissenschaft, 1763.

Blokktrykk, tofarget. C. Pram, Emilias kilde, 1782 (86ga011029).

Blokktrykk, «Papier dominoté», ensfarget. Fransk dekorert papiromslag fra LEBLOND, No319, M. Faujas de Saint-Fond, Essai sur Histoire Naturelle des Roches de Trapp, 1788.

Blokktrykk og prikkedekor, flerfarget. Prædiken paa den almindelige Bededag, holdt af Sognepræsten F. H. Blichfeldt, 1823.

Blokktrykk, tofarget på grønn bakgrunn. Ms.4° 936 «Henrik Ibsens manus til Catilina», 1849.

Kombinasjon av sjablong- og blokktrykk, flerfarget. Grenene i brunt er blokktrykk og de blå blomstene er laget med sjablong på gul bakgrunn. Martin Luther: Catechismus, 1857.

Sjablongpapir er ikke en trykketeknikk. Mønsteret skjæres ut i et stivt flak (tre, papp, metall eller plast), som etter utskjæring kalles en sjablong. Den legges oppå basispapiret der de eksponerte delene i sjablongen farges og etterlater mønsteret på papiret. De tidligste formene for sjablongpapir i Europa var en spesiell type basispapir for brokade- og bronsefernisspapir. Papirene ble farget inn av såkalte «patronister» eller sjablongmalere og sjablongene ble kalt «patroner» og på tysk er den historske benevnelsen for dette dekorerte papiret «patroniertes papier».n41

Brokadepapir, både positivt og negativt platesnitt, flerfarget sjablonert. Tvende smukke kierlighedsviiser, 1782.

Sjablongpapir, blåfiolett farge på linjert fond i rødt. Dr. M. Luthers lille Katechismus, 1865 (89ga05183).

Japansk Katazomepapir fremstilt med sjablonger, såkalt katagami teknikk.

Metallisert dekorert papir

Bronsefernisspapir ble utviklet i Augsburg i 1690-årene. Det er en form for blokktrykk på et i utgangspunktet ufarget, ensfarget eller mangefarget papir. Mønsteret ble trykket med bronseferniss i stedet for trykkfarge. Fernissen inneholdt uedle metaller (ofte kobber og tinn) som illuderte gull- eller sølvfarge. Bronsefernisspapir kan ligne på, men har i motsetning til brokadepapir ikke relieff. Bronsefernisspapir holdt høy kvalitet frem til ca. 1735 da det ble overskygget av brokadepapir. På 1800-tallet opplevde industrielt fremstilt bronsefernisspapir en ny glansperiode.n42

Bronsefernisspapir. Mønsteret er trykket med gullfarget ferniss på ensfarget bakgrunn. Christian Vs lov, 1723.

Forgylt papir brukt som omslag på tynne bøker og pamfletter har vært kjent siden slutten av 1600-tallet og ble produsert i Augsburg.n43 I tillegg til papir dekket med rent bladgull og bladsølv finnes Zwischgold som er et tynt lag gull laminert på et tynt lag sølv. Hvert metallblad er hamret ut mellom ark av pergament til et kvadrat med standard mål 80 x 80mm og en tykkelse ned til 0,15–0,10mm. Tynt papir av god kvalitet ble grundert med rød bolusn44 som ga dybde til metallglansen. Eggehvite ble brukt som bindemiddel. Metallfolien festet seg til papiret ved hjelp av mekanisk polering. Blank eller matt overflate ble oppnådd hhv enten med ytterligere polering eller ved voksing. Ofte kan overlapping av gull- og sølvbladene observeres. Ytterligere dekor som siselering forekommer av og til.

Såkalt imitasjonsgull, (som regel legeringer av kobber, tinn og sink) i likhet med bronse (normal legering av kobber og tinn), ble produsert på samme måte i form av hamrede blad, som et økonomisk alternativ til kostbare edle metaller. Utseendet oppfattes besnærende gull-lignende, men kan ofte avsløres ved at innholdet av kobber korroderer i grønne sjatteringer. Papir dekorert med metallegeringer fulgte en litt annerledes fremstillingsmetode enn gull- og sølvpapir. Papiret ble først limt, deretter grundert med okseblod, før bladene med metallegering ble montert. Overlapping observeres sjelden, fordi bladmetallet ble montert kant i kant. For å oppnå glans ble det det belagte papiret hamret og fernissert for å bevare overflaten.n45

Metallpapir, bronsefarget. Innholdet av kobber i legeringen kan gjenkjennes på innslag av grønn korrosjon. Christiandsands skoles bibliotek – liste over forærede bøger, 1783 (87ga64464).

Brokadepapir kom på markedet på slutten av 1600-tallet og var en videreføring av gyldenlær og plakettrykk på pergament. Ufarget, ensfarget eller mangefarget papir ble preget med metallfolie og tilført mønster i relieff i en kobbertrykkspresse. Metallfolien bestod som oftest av legeringer av uedle metaller som etterlignet gull og sølv. Motivet i metall-laget fremstår enten i forgrunnen (positivt platesnitt) eller i bakgrunnen (negativt platesnitt). Trykkplaten kan ha formgiverens eller forleggerens signatur i margen, men den er ofte skåret bort, fordi papiret ble tilpasset bokens størrelse. Brokadepapir var meget populært hele 1700-tallet. Senere industrielt fremstilt papir som er tilført relieff maskinelt og med gullfarget mønster, teller ikke som brokadepapir.n46

Brokadepapir, positivt platesnitt på ensfarget papir. Utført av Abraham Mieser (1676–1742), Augsburg i perioden 1698–1702 (Hesselberg-Wang 2018). Ms.4° 1403 «Samling av tyske og danske viser, en del med noter».

Siden trykkformen var kostbar å fremstille og kundene etterspurte forskjellige motivgenre, rasjonaliserte brokadepapirmakerne ved å lage puslespill av trykkformene. Det florale bakgrunnsmotivet ble beholdt, mens enkeltmotiver ble skåret ut, slik at de kunne byttes ut. I dette tilfelle er det samme trykkform som er vist over på bildet fra Ms.4° 1403, der dyremotivene (her: en hund) er byttet ut med våpenmotiver.n47

Med hjelp av Visual Spectral Comparator VSC6000®n48 er det mulig å vise eksempel på dette puslefenomenet – her sees bilder av de to trykkene lagt over hverandre, og synliggjør at det florale bakgrunnsmotivet er sammenfallende, og at dyremotivet og våpenmotivet respektivt er plassert på samme sted.n49

Brokadepapir. Positivt platesnitt på ensfarget papir. P. V. Lund, Ærlige/Velbyrdige/Strenge og Mandhaffte Mænd, 1633 (77KD36834).

Brokadepapir. Negativt platesnitt på ensfarget rødt papir. Ms.fol. 86 «Grágás. – Járnsiða. – Hirðskrá. Lovhåndskrift. Ca. 1655»

Brokadepapir. Drap d'or, flerfarget sjablonert. Signert (Iohann) Michael Munck (?–1762). Historia Greca Lingvæ, 1761.

Marmorert papir

Mønsteret oppnås ikke direkte på arket, men ved at fargene først legges på en flytende grunn. Grunnen består av vann som er iblandet et fortykningsmiddel, slik at fargene skal holde seg flytende. Tradisjonelt brukte man gummi tragant eller karragen-tang (lat. Chondrus crispus). Fargene dryppes på grunnen med pensler eller pipetter og kan deretter manipuleres med passende verktøy f.eks. pinne, kam, vifte o.a. Arket legges forsiktig på den flytende grunnen og mønsteret trekkes av. Avhengig av hvilke verktøy som ble brukt og hvordan fargene ble manipulert oppstår forskjellige mønstre som f.eks. kammarmor eller bukettmarmor.

Marmorering krevde ikke bare tekniske ferdigheter i selve utførelsen, man trengte lang øvelse før arkene ble brukbare til de mange formål de ble skapt for. Av utstyr måtte man ha kar til å legge opp fargene på marmorérgrunnen, pensler til å dryppe fargene, kammer og andre verktøy for å skape mønster. Alle materialene som skulle benyttes måtte forberedes: farge skulle rives og blandes med oksegalle, marmorérgrunnen tilberedes og arkene måtte beises med f.eks. alun for at fargene skulle sitte.n50

Kammarmorert papir, flerfarget. Fargene dryppes på marmorérgrunnen, for så å manipuleres med en pinne og deretter skapes mønsteret ved å trekke en kam gjennom grunnens overflate. Danske Magazin, bind 3, 1747.

Avstanden mellom tennene i kammene er avgjørende for hvordan resultatet blir seende ut.

Kammarmorert papir, flerfarget. Fargene dryppes på marmorérgrunnen, for så å manipuleres med en pinne og deretter skapes mønsteret ved å trekke en kam gjennom grunnens overflate. Anton von Stierman, Samling utaf Kongl. Bref, Stadger och Förordningar ang. Sweriges Rikes […], 1766.

Sneglehusmarmorert papir, flerfarget. På en vilkårlig basisdekor formes spiraler som minner om sneglehus. M. de Kerguelen Trémarec, Relation d'un Voyage du la Mer Nord, 1771 (87ga82518).

Karmarmorert papir, flerfarget. Mønsteret tegnes fritt med en pinne over hele grunnen. Des Herrn de Kerguelen Trémarec, Beschreibung seiner Reise nach der Nordsee, 1772 (87ga82145).

Marmorert papir, flerfarget. En vilkårlig basisdekor sprenges som fører til dannelsen av større flekker fylt av revet farge uten utpregede prikker eller midtfelt. Dette mønsteret kalles «Griesmarmor» på tysk, noe som skulle tilsvare «grynmarmor» på norsk. Hvorvidt det har vært i bruk som term på norsk, vites ikke. Virgilio Solis, Bibelske Figurer om de Bibelske Historier, 1746.

Marmorert papir, flerfarget. En vilkårlig basisdekor sprenges og fører til dannelsen av større dråper med tallrike mørkere flekker med et lyst nettverk (eller omvendt avhengig av hvilke farger man benytter). Fargene som ble dryppet på i utgangspunktet presses sammen til flytende årer rundt dråpene. Aeschyli, Tragoediae, vol. I, 1812.

Granittmarmorert papir, flerfarget. Navnet henspeiler på at mønsteret som fremkommer ligner granitt. En vilkårlig basisdekor sprenges som fører til dannelsen av større dråper med tallrike lysere flekker i et mørkt nettverk. Fargene som ble dryppet på i utgangspunktet presses sammen til flytende årer rundt dråpene. M. B. Krogh, Om taknemmelighed imod Regent og Stat, 1811 (NA/A a 1391).

Skjellmarmorert papir, flerfarget. Hele grunnen sprenges og flekkene får merkbart lysere kanter enn i midten. Mellom flekkene kan fargene presses sammen og muligens danne flytende årer. Euklidis, Elementa geometriæ planæ, 1756.

Dette er et kuriøst eksempel på marmorering direkte i boken etter at den er bundet inn, altså ikke på et løst ark som er limt inn i etterkant. Det er utført for hånd med oljefarger. Forfatteren Laurence Sterne lot dette gjennomføres i flere utgaver av boken og hvert dekorerte blad er unikt. Laurence Sterne, The Life and Opinions of Tristam Shandy, Gentleman, vol. 3, 1772.

Bølgemarmorert papir også kalt spansk marmor. På en vilkårlig basisdekor formes bølgemønster ved å bevege på papiret. Bølgene løper rett og orienterer seg tilnærmet parallelt til hverandre. Psalmebog, 1836 (89ga0217).

Maskinell fremstilling

Litografi er et plantrykk som ble oppfunnet på slutten av 1700-tallet og som baserer seg på prinsippet om at fett og vann frastøter hverandre. Mønsteret ble tegnet med fettholdig farge på en preparert kalksten eller en kjemisk stabilisert metallplate og fuktet med vann. Når den fettholdige trykkfargen rulles på, fester den seg kun til tegningen. Tegningen overføres til papiret i en litografisk trykkpresse.

I kromolitografi (flerfargetrykk) må en separat sten prepareres for hver farge. Litografi var hyppig brukt for fremstilling av dekorert papir særlig siste halvdel av 1800-tallet til midten av 1900-tallet. En av de mest kjente aktørene innen litografisk fremstilling av dekorert papir var Alois Dessauers Buntpapierfabrik i Aschaffenburg, Tyskland.

Bukettmarmor, flerfarget. Maskinlaget. C. von Bolanden, Wambold, 1899 (89ga06045).

Tigerøyemarmor, flerfarget. Maskinlaget. På en vilkårlig dekorert bakgrunn dannes flekker med mørke midtpunkt som stråler ut mot kantene. Bernt Lie, Overlærer Hauch, 1906 (89ga04712).

Litografisk fremstilt. Mønsteret som i utgangspunktet er marmorering, flerfarget, ble designet av Paul Kersten for Aschaffenburg Buntpapierfabrik ca. 1900. Motivet kalles «Jugend». Marie Colban, Jeg lever, 1877.

Offset har vært den vanligste trykkemetoden for industriell produksjon av dekorert papir i vår tid. Det er en videreføring av litografi, altså et plantrykk. Teknisk sett er det en indirekte metode der motivet overføres til papiret via en mottrykkssylinder med gummiduk.

Valsetrykk (rotary printing) ble anvendt til produksjon av dekorert papir i siste halvdel av 1800-tallet og trykkpapiret var på rull. Mønsteret ble gravert på valser av forskjellige materialer som metall, tre eller gummi og man kunne benytte forskjellige teknikker som dyp- og høytrykk alt etter hvilket resultat man ønsket å oppnå. Alle fargene ble trykket etter hverandre, likevel i samme omgang. Et kjennetegn er at man i forstørrelse ofte kan se lette slitespor i trykkfargen i tillegg til sammenpressede fargeoverganger i flerfargede trykk. Å skille mellom valsetrykk og blokktrykk kan være vanskelig selv for fagfolk.

Valsetrykk med relieffpreg, tofarget.

Preget papir med relieffpreget skinnimitasjon, flerfarget. John Falkberget, Bør Børson jr., 1920.

Moarépapir, preget papir, ensfarget, ca 1900.

Dagens situasjon

Moderne bokdesign benytter seg i liten grad av dekorert papir. Men interessen har tatt seg betydelig opp de senere årene, noe en rekke nylig utkomne publikasjoner og stor aktivitet og utveksling av bilder på sosiale medier vitner om. Dekorering av papir anvendes som kunstnerisk uttrykksmiddel på profesjonelt nivå og som hobbyvirksomhet. Engasjerte utøvere arbeider for bevaring, formidling og opplæring i historiske teknikker.

Dekorert papir kan synes å være et utfordrende tema å få oversikt over. Vokabularet kan til dels være uforståelig, fremstillingsmetodene intrikate og opprinnelsen kan være vanskelig å fastslå. Visuell observasjon, et godt forstørrelsesglass og øvelse er nødvendig for å lære seg karakteristiske kjennetegn.

Uansett behøves ingen spesialkompetanse for å glede seg over den visuelle skjønnhet i papirets forunderlige mønstre og fargerikdom. God fornøyelse!

Litteraturliste

Bartl, Anna et al 2005. Der «Liber illuministarum» aus Kloster Tegernsee. Edition, Übersetzung und Kommentar der kunsttechnologischen Rezepte. Stuttgart: Franz Steiner

Eidsfeldt, Anne og Nina Hesselberg-Wang 2020. Med tapp og hektering : Norsk begrepsapparat og manualer for beskrivelse av bokbind. NB tema 9, Nasjonalbiblioteket. Digital utgave, bokselskap.no

Exner, W.F. 2020 [1869]. «Die Tapeten- und Buntpapier-Industrie für Fabrikanten und Gewerbtreibende sowie für technische Institute. Weimar 1869.». I: Ketzer, Roswitha 2020. «Metallic Paper: Its manufactering process and comparing analysis». I: Journal of Paperconservation, Volume 21, 2020, Issue 1, s. 1–14

Fiskaa, Haakon M. 1973. Norske papirmøller og deres vannmerker 1695–1870. Oslo: Universitetsbiblioteket i Oslo

Haemmerle, Albert 1961. Buntpapier. Herkommen, Geschichte, Techniken, Beziehungen zur Kunst. München: Callwey

Hageböck, Matthias 2020. «Vielfalt durch Puzzlen – ein Rationalisierungsverfahren aus der Frühzeit der Brokatpapierherstellung». I: Die Phantastasche Welt der Brokatpapiere, s. 157–174. Bern: Haupt Verlag

Hejbroek, J. F. og T. C. Greven 1994. Sierpapier, marmer-, brocaat- en sitzpapier in Nederland. Amsterdam: De Buitenkant

Hesselberg-Wang, Nina 2018. «Ähnlich oder Identisch? Der Vergleich der Brokatpapiermustern unter Einbeziehung der Video-Spektralanalyse». I: Einbandforschung, hefte 42, april 2018, s 46–56. Berlin.

Hesselberg-Wang, Nina 2021. Bokkunst : Dekorerte forsatser og overtrekk på papir og tekstil fremstilt av Universitetbibliotheks-bogbinder Hans Mathæus Refsum. NB tema 10, Nasjonalbiblioteket. Digital utgave, bokselskap.no

Kopylov, Christiane F. 2012. Papiers dorés d'Allemagne au siècle des Lumières : suivis de quelques autres papiers décorés (Bilderbogen, Kattunpapiere & Herrnhutpapiere) 1680–1830. Paris: Éditions des cendres

Krause, Susanne og Julia Rinck 2016. Buntpapier – ein Bestimmungsbuch. Decorated paper – a guidebook. Sierpapier – een gid. Stuttgart: Hauswedell

Krause, Susanne 2018. «Decorated Paper: Diversity and Individuality», seminarinnlegg på Bokhistorisk workshop, Nasjonalbiblioteket, 25. mai 2018 (upubl.)

Marks, P.J.M. 2015. An anthology of Decorated papers. London: Thames & Hudson

Munthe, Wilhelm 1943. «Foreningen for norsk bokkunst» I: Boknåm : essays for bokvenner, s. 67–82. Oslo: Cammermeyer

Paulsson, Gregor 1969. Konstens Värdenshistoria, b. 2. Stockholm: Natur och kultur

Reschke, Gisela 2013. «Stoy, Georg Christoph». I: Neue Deutsche Biographie, 25 (2013), s. 462–463. Digital utgave: deutsche-biographie.de

Rinck, Julia og Susanne Krause 2021. Handbuch Buntpapier. Stuttgart: Hauswedell

SNL = Store norske leksikon (lest 18.08.21)

- fordriving (dekorasjonsmaling), skrevet av Erik Mørstad

- marmorering (dekorasjonsmaling), skrevet av Erik Mørstad

- stambok (minnebok)

- ådring, skrevet av Arne Gunnarsjaas (Arkitekturleksikon)

Sönmez, Nedim 2018. «Turkish papers in European Alba Amicorum. On the history of decorated papers in Europe». I: Journal of the International Association of Paper Historians, Vol. 22, Issue 2, s. 11–15

Wikipedia (lest 18.08.21)

- Wiener Werkstätte

Wolfe, Richard J. 2018. Marbled paper : its History, Techniques and Patterns. 2. utg., New Castle, Delaware: Oak Knoll Press

Noter

n1. Krause 2018

n2. Å illudere marmor var også meget benyttet i norske interiører på 1700-tallet (jf. SNL, «marmorering (dekorasjonsmaling)»).

n3. Stambok, også kalt minnebok eller poesialbum, var der venner og kjente skrev navnene sine, gjerne med en hilsen i form av et vers eller lignende. Stambøker var mye brukt i Norge på 1700- og 1800-tallet (SNL).

n4. Sönmez 2018, 11–15

n5. Haemmerle 1977, 155

n6. Paulsson 1969, 328

n7. Mer om H.M. Refsums dekorerte papir i Hesselberg-Wang 2021 (NB tema 10).

n8. Brukt som forsatspapir i Jan Kokkins bok Gerhard Munthe – En norsk designpioner, Stuttgart 2018

n9. Fiskaa har ingen ytterligere bemerkninger til denne virksomheten, se Fiskaa 1973

n10. https://sveinnyhus.blogspot.com/2009/08/bildebokskolen-21-marmorering-av-papir_09.html

n11. Rinck og Krause 2021, 20

n12. Gruppens nettside inneholder mye interessant informasjon og oppdateres jevnlig.

n13. Krause og Rinck 2016

n14. Frieder Schmidt i Krause og Rinck 2016, 14–16

n15. Rinck og Krause 2021, 15

n16. Les mer om bokbindterminologi og dekorert papir i «Beskrivelse av de vanligste teknikkene» og i Eidsfeldt og Hesselberg-Wang 2020 (NB tema 9).

n17. Hejbroek og Greven 1994, 34

n18. Henk Porck i Krause og Rinck 2016, 266

n19. Haemmerle 1961, 13

n20. Marks 2015, 13

n21. Wolfe 2018, 85–86, 135

n22. Wolfgang von Goethe, Aus meinen Leben, Dichtung und Wahrheit 1811–33, sitert i Kopylov 2012, 11

n23. Marks 2015, 13

n24. Krause 2018

n25. Marks 2015, 12

n26. Marks 2015, 13

n27. Haemmerle 1961, 16

n28. Reschke 2013, 462

n29. Haemmerle 1961, 20

n30. Bartl et al 2005, 590

n31. Susanne Krause understreker at klebemidler som ikke er stivelsesbasert kan brukes til formålet så lenge de kan oppvise viskøse egenskaper, som for eksempel hud- og hornlim, resinlim og gummiløsninger (Rinck og Krause 2021, 129).

n32. Fordrivning er en type penselteknikk brukt i dekorasjonsmaling som innebærer utjevning og flytting av våt farge ved hjelp av pensler (SNL).

n33. Ådring er egentlig mønster i treets årringer, som fremkommer ved gjennomskjæring av treet på langs. Brukes også om maleteknikker kalt imitasjonsmaling som etterligner treets naturlige mønster og dekorasjonsådring hvor etterligning av en bestemt tresort ikke er hovedsaken, men hvor det gjelder å behandle overflaten dekorativt (SNL).

n34. Rinck og Krause 2021, 128

n35. Krause og Rinck 2016, 120

n36. Krause og Rinck 2016, 224

n37. Krause og Rinck 2016, 238

n38. Trykketeknikk der mønsteret skjæres ut i blokker av tre (eller annet materiale) som gir preg i høytrykk i likhet med boktrykk og stempling (Eidsfeldt og Hesselberg-Wang 2020).

n39. Trykketeknikk der motivet graveres i en metallplate og blekket avsettes i sporene, det vil si at de billedskapende områdene som mottar blekk er senket i forhold til de områdene som på trykket skal være hvite, altså det motsatte av prinsippet for høytrykk. Fargen gnis inn i sporene i metallplaten for så å gi fra seg farge til papiret. Dette skjer ved at plate og vått papiret kjøres gjennom en presse med et trykk på opptil flere tonn (Eidsfeldt og Hesselberg-Wang 2020).

n40. Haemmerle 1961, 58–59

n41. Rinck og Krause 2021, 241

n42. Haemmerle 1961, 69

n43. Haemmerle 1961, 131

n44. Armenicum, rød bolus, rød oker, naturlig rød jord og et jernoksyd (https://fargerogpigmenter.weebly.com/farger-og-pigmenter.html)

n45. Exner 2020 [1869], 368

n46. Krause og Rinck 2016, 92

n47. Hageböck, Matthias 2020

n48. Dette er et multispektralt instrument som vanligvis benyttes av politi og tollmyndigheter for undersøkelse av dokumenter som f.eks. pass og pengesedler. Det har vist seg å være et svært nyttig hjelpemiddel også for andre materialstudier innen arkiv-, bibliotek- og kunstforskning. Ved hjelp av bølgelengder i spekteret mellom 265–1000nm og kombinasjoner av fargefiltre og lyssetting, kan egenskaper som normalt ikke er synlig for øyet, fremkalles og studeres.

n49. Hesselberg-Wang 2018

n50. Sidney Berger, i forordet til Wolfe 2018

Nina Hesselberg-Wangs Dekorert papir er lastet ned gratis fra bokselskap.no

Table of Contents

Forord

Introduksjon til dekorert papir

Innledning

Opprinnelse og historikk

Terminologi

Anvendelsesområder

Utøvelse

Universelle likheter og regionale forskjeller

Handel og rettigheter

Beskrivelse av de vanligste teknikkene

Klisterbaserte dekoreringsteknikker

Trykkbaserte dekoreringsteknikker

Metallisert dekorert papir

Marmorert papir

Maskinell fremstilling

Dagens situasjon

Litteraturliste

Noter