Den Anden Sang

Helligt vorde dit Navn

Siungis under sin egen Melodie.

1.

HErre GUD! dit dyre Navn og Ære

Over Verden høyt i Savn maa være,

Og alle Siæle, og alle Træle

Og hver Geselle de skal fortælle

Din Ære.

2.

Det er smugt og kaasteligt at høre,

At mand GUD sin Læbers Pligt monn' giøre;

De dyb Afgrunder, de grønne Lunder

Skal HErrens Vunder hver Tid og Stunder

Udføre.

3.

Om sig Folk anstille vil saa slemme,

GUds Navn slet at tie still og glemme,

Saa skal dog Stene og tørre Bene

Ey være seene hands Navn det reene

At fremme.

4.

Ja før GUD sin Ære skal forlise,

Før skal Hav og grommen Hval ham prise,

Samt og Tanteyen, som løber Leyen,

Steenbiid og Seyen og Torsk og Skreyen.

Og Niise.

5.

GUD er GUD, om alle Land laa øde,

GUD er GUD, om alle Mand var døde,

Om Folk forsvimler, i HErrens Himler

Utallig vrimler, som slaer paa Cimler

Hin Søde.

6.

Skulle HErren fattis Bram og Svenne?

See, ti tusind staar for ham og tienne,

Ja tusind gange ti tusind mange,

Hvis smukke Sange med Klang kand prange

Der henne.

7.

Thi for GUD skal alle Knæ sig bøye,

De som boor i Himlene hin høye,

Og de paa Jorden i Sør og Norden,

Samt Dievlers Orden, som dømt er vorden

Til Møye.

8.

Høyen Hald og dyben Dal skal vige,

Jord og Himmel falde skal tillige,

Hver Bierg og Tinde skal slet forsvinde,

Men HErrens Minde til tusind Sinde

Skal stige.

9.

Vil de Gamle være stiv og sove,

Da skal Børn i Moders Liv GUD love;

De Halte, Lamme, Maal-løse, Stamme

Giør og det samme, de Gromme, Gramme

Og Grove.

10.

Naar jeg mig fra Top til Fod betragter,

Ingen Lem paa mig for god jeg agter,

Var de saa smukke som Silke-Dukke,

De jo skal bukke med ydmyg Sukke

Og Facter.

11.

Men ô Mennisk' tør du vel det meene?

At GUds Navn skeer Ræt og Skel allene,

For Præst og Bonde med blotte Munde

Ham love kunde? ney, ingenlunde

Det eene.

12.

HErrens Navn hos os paa Jord kand ikke

Helligis ikkun med Ord og Nikke;

Ney; hvor du svæver og hvor du stræver,

See til du lever, som GUds Ord kræver

Til Prikke.

13.

Lad dit Lius for Folket smukt saa brende,

At enhver din Dyyd og Tugt kand kiende,

Leev ey begierlig, ey Folk besværlig

Leev from og ærlig mod hver Mand kiærlig

Til Ende.

14.

Had alt det GUD i sit Ord selv hader,

At Vellysten dig paa Jord ey skader,

Sky Synd og Lyder, som GUD forbyder,

Elsk Tugt og Dyder, som dig bepryder

Og bader.

15.

Men vilt du paa Synders Vey henstige,

Og fra Dyden blues ey at vige,

Da dine Lemmer GUds Navn beskemmer,

GUds Aand bortskremmer og ey forfremmer

GUds Rige.

16.

Men ô GUD! forhindre sligt at blive!

Hvad som er u-gudeligt fordrive!

At vi vor Tider mod Synden strider,

Naar Tiden lider, hos dig omsider

At blive!

Petter Dass' Herre Gud, dit dyre Navn og Ære er lastet ned gratis fra bokselskap.no