Halfdan Kjerulf

Dagbok 1851

Utgitt ved Jorid Nordal Baumann og Margrethe Støkken Bue

NB kilder 5:4

Nasjonalbiblioteket/bokselskap.no

Oslo 2017

Halfdan Kjerulf: Dagbok 1851

Utgitt ved Jorid Nordal Baumann og Margrethe Støkken Bue

NB kilder 5:4 Nasjonalbiblioteket/bokselskap.no, Oslo 2017

ISBN: 978-82-7965-363-9 (digital utgave, bokselskap.no),

978-82-7965-361-5 (epub), 978-82-7965-362-2 (mobi)

Teksten er lastet ned fra bokselskap.no

Innledning

Norsk komponist av internasjonalt format

Halfdan Kjerulf, født 17. september 1815, var den første store, norske komponisten, men også den første norske komponisten av internasjonalt format. Han hadde stor betydning for Rikard Nordraak, Edvard Grieg og andre komponister utover på 1800-tallet som bygde videre på det Kjerulf grunnla. Flere av hans verker ble gitt ut i Tyskland, og de ble framført i Sverige, Danmark og Frankrike.

Studier og opphold bl.a. i København, Leipzig og Paris ga ham kjennskap til europeiske strømninger i kunst og musikk, men norsk folkemusikk inspirerte ham også. Kjerulf kombinerte nasjonale og europeiske elementer i sine komposisjoner, bl.a. arrangerte han norsk folkemusikk for klaver. Han skapte den norske romansen og det norske romantiske, lyriske klaverstykket, og han la grunnlaget for mannskorsangen i Norge. Sanger som «Syng, syng nattergal du», «Brudefærden i Hardanger», «Synnøves sang» og «Ingrids vise» er velkjente for mange.

Kjerulf virket ved siden av komponeringen som dirigent, klaverlærer, redaktør, journalist og musikk-kritiker i Christiania. Bl.a. var han den første dirigenten til Den norske Studentersangforening, og Agathe Backer Grøndahl tok klavertimer hos ham. Hans virksomhet som journalist, flittig brevskriver og dagbokforfatter gir innblikk i hans liv og samtid.

I dagbøkene skrev Kjerulf om at han var «haardt plaget af Hoste». Han led av tuberkulose i mange år, og døde i en alder av 52 år den 11. august 1868.

Dagboka fra 1851 (Ms 8° 3103)

Kjerulf fikk, som den første norske musiker, statsstipend for å studere i utlandet. Fra 1849 til 1851 oppholdt han seg i København og Leipzig. Sannsynligvis skrev han dagbok hele tiden i denne perioden, men den som er tatt vare på starter først i januar 1850. Kjerulfs studieopphold i København og Leipzig i 1850 og 1851 ble hans eneste profesjonelle utdannelse. I januar 1851 er Halfdan Kjerulf fortsatt i Leipzig. Han tar privattimer hos lærere på konservatoriet, komponerer og går på en rekke konserter og utstillinger. Han er opptatt av nyheter, politikk og litteratur, og noterer mange av sine tanker og meninger i dagboken. Den 23. april reiser Kjerulf fra Leipzig mot København og videre hjem til Christiania, hvor han ankommer tidlig på morgenen 6. juni. I dagboken er det etter denne datoen i hovedsak korte innførsler i almanakksidene. Den 2. juni skriver han «Tabt min grønne Tegnebog hvori Dagbok og Regnskaber.». Om han skaffet en ny dagbok senere vites ikke.

På side 15 i den digitaliserte versjonen av originalen er det en innførsel datert 8. Denne innførselen hører ikke hjemme der den er plassert, i januar, og vi har derfor flyttet den dit den hører hjemme: i desember.

Om utgivelsesprosjektet

Nasjonalbiblioteket ønsker å utgi Halfdan Kjerulfs dagbøker og reisejournaler i sin helhet som nedlastbare e-bøker i serien NB kilder. Dagbøkene gir et unikt innsyn i Halfdan Kjerulfs liv og Christianias og Norges musikkliv og kulturhistorie. Reisejournalene gir oss dertil unike innblikk i europeisk kunst, kultur og historie.

Planen er å utgi alle Halfdan Kjerulfs dagbøker i Nasjonalbibliotekets eie. Dagbøkene for 1833, 1840 og 1850 ble utgitt i 2015, og de andre dagbøkene er planlagt utgitt kronologisk de nærmeste årene. Fordi det er til dels store sprang i tid mellom de bevarte dagbøkene blir de utgitt hver for seg i kronologisk rekkefølge.

Deler av dagbøkene har tidligere blitt publisert. Wladimir Moe utga i 1917 dagboka fra 1833 og utdrag fra dagbøkene 1840 og 1850. I 1990 ble dagbøkene fra 1833, 1840, 1850 og 1851 utgitt av Nils Grinde, Øyvind Norheim og Børre Qvamme.

Utgangspunktet for den aktuelle utgivelsen er Nils Grindes transkripsjoner gjort i perioden 1988–2009. Vi har vært så heldige å få bruke disse transkripsjonene som grunnlag for vår utgivelse, og transkripsjonene har blitt redigert slik at de samsvarer med de generelle prinsippene som ligger til grunn for utgivelser i NB kilder. Grinde skrev ut forkortelser, endret i tegnsetting og rettet skrivefeil. I denne utgaven i NB kilder er derimot Kjerulfs egen skrivemåte beholdt. Prinsippene for utgivelsen av dagbøkene er beskrevet nøyere her: «Prinsipper for utvalg og transkripsjon».

Dagboken for 1851 er tilrettelagt og korrekturlest ved utgiverne, Jorid Nordal Baumann og Margrethe Støkken Bue. Børge Nordbø har lest korrektur.

Utgiverne vil særlig takke Mette Refslund Witting for råd i edisjonsfilologiske spørsmål. En stor takk til redaktør i Bokselskap.no, Ellen Nessheim Wiger, som har bistått med gode råd og stor tålmodighet.

Om materialet og redigeringen

I Nasjonalbiblioteket er det bevart 19 dagbøker, men man regner med at det også har eksistert dagbøker for de årene som mangler, til sammen 17 stykker. Årene de bevarte dagbøkene dekker er: 1851, 1852, 1854, 1856, 1857, 1859, 1860, 1862, 1863, 1864–65, 1866–67, 1868. I tillegg er det reisejournaler fra årene 1860, 1865 og 1867. Dagbøkene og reisejournalene er fordelt på 17 hele bøker, ett sett med løsblad (1833) og en del av en dagbok (1840). To av dagbøkene går over to kalenderår (1864–65 og 1866–67). Dagbøkene og reisejournalene ble gitt som gaver til Nasjonalbiblioteket (dengang Universitetsbiblioteket) i tre omganger: Dagbøkene fra 1833, 1840 og 1850 ble gitt av Carl Kjerulf i 1929, dagbøkene fra perioden 1851–1868 av Halfdan Kierulf i 1978, og reisejournalene fra 1860, 1865 og 1867 av Christian F. Kierulf i 1988.

Arbeidet med Halfdan Kjerulfs dagbøker har budt på noen problemstillinger. Selv om Halfdan Kjerulfs håndskrift er relativt lettlest, er det en del variasjoner i nøyaktighet, blekk og kvalitet på pennesplitt og papir. Til tross for stort tidsspenn er dagbøkene på mange måter svært like, men det kan synes som det er en klarere struktur og mer ryddig håndskrift etter som årene går.

Rettskrivningen i dagbøkene følger ikke alltid datidens norm. Det er mye skrivefeil, slurv og forglemmelser: Ordet «gjorde» staves både «giorde» og «gjorde», det samme gjelder andre gj-ord. Det varieres mellom «Propheten» og «Profeten», forkortelsen for «Slesvig-Holstein» varierer med «Sl.H.», «Sles.-Holst.», «Schl.H.». Ord og navn staves tidvis feil, ord utelates og ord gjentas, ord strykes ut og legges til. Parenteser startes uten å avsluttes, tekst markeres med ulike understrekninger. Det settes punktum før en setning er slutt, og det varierer mellom enkelt ( . ) og dobbelt ( : ) punktum. Ordenstall skrives på en rekke ulike måter, med og uten punktum etter tallet, med og uten hevet endelse og med og uten d, d., den før dato. Stor eller liten forbokstav i substantiv varierer. Vi har her valgt å standardisere ordenstall, alt annet er gjengitt slik Kjerulf selv skrev det.

Noen av dagbøkene er paginert, andre er ikke. Enkelte dagbøker har feil paginering, og i dagboka fra 1840 er første side paginert 69. Siden dette er dagbøker, og dermed har naturlige skiller i teksten ved skifte av dato, er det ikke gjengitt eller lagt til paginering.

Flere av dagbøkene er almanakker med innlagte notatsider. Almanakksidene er tidvis notert på og alle disse sidene gjengis som faksimiler for å yte dem rettferdighet. Det samme gjelder regnskap, elevlister, timeplaner, lister over musikkverk og forestillinger.

Dagbøkene er nærmere 200 år gamle, og inneholder derfor ord og uttrykk som ikke er i bruk i moderne norsk/dansk, og omtaler personer, steder og hendelser som ikke er allmennkunnskap i dag. Mengden av slike ord og navn er så stor at det ikke er lagt inn kommentarer eller noter. Mange av personene er identifisert eller forsøkt identifisert i Grindes transkripsjon, som kan sees på i Nasjonalbiblioteket.

Litteratur

Wallem, Fredrik B. (1916): Det Norske Studentersamfund Gjennem hundrede Aar. Første del.. H. Aschehoug & Co., Kristiania.

Moe, Wladimir (1917): Halfdan Kjerulf. Af hans efterlatte papirer 1831–1847. Jacob Dybwads Forlag, Kristiania.

Moe, Wladimir (1918): Halfdan Kjerulf. Af hans efterlatte papirer 1847–1868. Jacob Dybwads Forlag, Kristiania.

Grinde, Nils, Ø. Norheim og B. Qvamme (1990): Halfdan Kjerulfs dagbøker. Bind 1. Oslo.

Grinde, Nils (2003): Halfdan Kjerulf. Nordmann og europeer: En komponist og hans tid. Musikk-Husets Forlag A/S, Oslo.

Qvamme, Børre (2010): Halfdan Kjerulf og operaen

Prinsipper for utvalg og transkripsjon

1. Alle dagbøker og reisejournaler som befinner seg i Nasjonalbiblioteket, tas med i denne publiseringen. De utgis kronologisk.

2. Transkripsjonen er nøyaktig og bokstavrett, det vil si at Halfdan Kjerulfs rettskrivning er beholdt. Skrivefeil er ikke rettet. Dette gjelder også feil i diakritiske tegn, manglende parenteser og anførselstegn.

3. Regnskap, elevlister, elevtimeplaner og teater- og konsertlister transkriberes ikke, men gjengis som faksimiler.

4. Håndskriften er lett å lese. Noen tvil kan likevel forekomme, og slurvete bokstaver og ord er derfor transkribert velvillig ut fra sammenhengen. Det har i noen tilfeller vært nødvendig å markere usikker lesning med spisse klammer ‹ ›, og helt uleselig tekst markeres slik: ‹...›.

5. I noen tilfeller er det vanskelig å avgjøre om en bokstav er stor eller liten. Det gjelder spesielt d/D, m/M og k/K. Her velges den form som følger normen.

6. Tekst som er strøket, er markert med gjennomstreking.

7. Tilføyd tekst gjengis som plassert i originalen, over eller under linjen. Tekst tilføyd på motstående side gjengis over linjen i den løpende teksten.

8. Når tekst er rettet ved at noe er skrevet oppå noe annet slik at opprinnelig tekst er dekket, transkriberes den sist skrevne teksten, mens den opprinnelige gjengis i note.

9. Tekst som er understreket eller uthevet på annet vis, gjengis med kursiv, og det skjelnes ikke mellom typografisk og retorisk utheving. I noen få tilfeller har utgiverne valgt å bruke fet skrift når det er nødvendig i forhold til Kjerulfs egne markeringer.

10. Bindestrek som ser ut som =-tegn gjengis som vanlig bindestrek.

11. m/n med nasalstrek (liten strek over bokstaven) gjengis med mm/nn.

12. Krøllestreker og andre markeringer i margen er utelatt.

13. Ord delt ved linjeslutt uten bindestrek gjengis stilltiende som ett ord.

14. Ulike former for avsnittsmarkering gjengis så nært opptil originalen som mulig.

15. Sideskift er ikke markert, og gjentagelse av dato ved sideskift er ikke tatt med.

16. Paginering er ikke gjengitt eller lagt til.

17. Dobbelt punktum ( : ) gjengis som kolon.

18. Senere endringer eller tilføyelser gjort med annen hånd, transkriberes ikke.

19. Ordenstall standardiseres.

[illustrasjoner (omslag)]

Januar

Dagbog.

1. Leipzig d. 1ste Januar. – Den første Dag i det nye Aar er som den sidste i det gamle – mild, vaad, skyet og mangler ganske det ægte Vinterphysiognomi. Paa Alleerne og i Gaderne trasker Folket i Sølen og Dagen har intet andet Festligt end Kirkeklokkernes Klang. I Thomaskirken var imorges Kirkemusik, nemlig en Messe af M. Hauptmann. Den hos os saa overdrevne Visitrenden synes ei her at være i Mode Nytaarsdag, derimod er Tageblatt fuldt af de abgeschmackteste Gratulationsavertissements. — Hos Döderlein læste jeg et fortræffeligt Julenummer af Kladderadatsch. Istedetfor den confiskerede Neue Dresd. Journal udkommer nu i stor 4reNeue Constitutionelle Zeitung. Hvor længe den nu kan holde sig under de forpinte sachsiske Pressetilstande? — Oettinger som redigerer Charivari, har nu ogsaa overtaget Neue Leipziger Zeitung. — I Berlin bebudes en musikalsk Tidning af Kossak og i Köln ogsaa en. — I Politiken er Dresdener–conferentserne Hovedaffairen. Schwarzenberg og Manteuffel have været sammen i Berlin; et nyt Beviis paa Enigheten. østerig foreslaar, siges der, en Trias, nemlig Bundestagen representeret af østerig, Preussen og Smaastaterne. Bundestagen selv faar to Former en engere og et videre Bundesregjering og der bliver vel ogsaa indrømmet et Folkekammer af Deputerede fra de forskj. tydske Staters Repræsentationer. — Det giælder nu om at blive enig om alt dette. Ang. Hessen og Holstein er man enig. I Hessen exekveres og Churfyrsten er atter i Cassel. Til Holstein ere Commissarierne allerede reiste og Exekutionshæren kommer efter. — I Frankrig det gamle. Dog synes Orleanisterne at ville begunstige Forlængelsen af Præsidentens Styrelse. — Det er nu oplyst at Kinkel hverken kom til Hamburg eller Paris. Det berettedes blot for at vildlede Eftersøgelsen. Han flygtede til Meklenburg og var skjult der (i Nærheden af Rostock tror jeg) indtil han kunde komme ombord paa et Fartøi der gik til Skotland. –

Om Aftenen i Gewandhaus. 10de Abonnementconcert. En meget lang.

- 1. «Ein feste Burg ist unser Gott». Den lutherske Choral comp. som Cantate for Chor og Orch. af Seb. Bach. 1st Vers i uhyre kunstig og kombineret Figuration. 2det hvor Orchestret figurerer mens Choret sætter an Cantus firmus i Enklangen. og 3die Vers i fuldstemmigt Choralchor. Denne Cantate hører til de mærkværdigste Sager af Choralfigurationer med Fuge og Canon. Udf. var ret god.

- 2. Glucks Ouverture til Iphigenia i Aulis. Prægtig udført. Simpel og ædel heelt igjennem. (Slutn. af Ouv. er af Mozart, da Glucks nemlig gaar over i Introd.)

- 3. Mendelssohns 95te Psalm for Chor, Soli og Orch. (Kommet lasst uns anbeten). Solierne af Hr John, Frl Klassig og Bleyel. Temmelig maadelig sunget. — Psalmen behager mig ikke; faldt mig for tung og lang og for mendelsohnsk. Maaskee var jeg for musiktræt til at kunne nyde den. Slaaende og gribende er ikke denne Musik. Da er den lille 22de noget andet!

- 4. Beethovens store C-dur Ouverture op 124. En sand Forfriskning ovenpaa den megen Sang. Denne Ouverture er heel igjennem festlig, pompøs. Sætter ind med kraftige fuldtinstrumenterede Akkorder; saa kommer et første Motiv a la Marcia. Senere i fuld Allo den fyrigste kraftigste Musik. Men saa klar og simpel i Grundlægget. Forte hersker i denne Ouv. Men ei saa udelukkende som i den Gadeske Efterligning, der nylig opførtes i Gewandhaus.

Anden Deel: Mozarts C-dur Sinfoni med Fugen. Saa ganske Mozartsk, frisk, glad, sød, letfattelig og dog saa strengt kunstmæssigt formet. Allo i C. Andante i F. Saa en lille allerkjæreste Scherzo og endelig den henrivende Finale med Fugen som vel Ingen har forstaaet at gjøre saa populair som netop Mozart. I Sinfonien er Gewandh. Orch. hjemme. Man nyder saa rolig, saa vis paa at alt gaar godt. Det er en stor Nydelse at høre dette Orch. spille Beeth. og Mozarts Sinfonier. De fineste Nuancer iagttages. Det var at ønske at Orch. i Sangakkompagnementet var ligesaa zart og samvittighedsfuldt; men det er ei ganske Tilfældet. Overhovedet - Sangen respekteres langtfra som den skulde; disse Herrer ere altfor udelukkende Instrumentalister. –

Salen var overfuld; man sad ude i Gangene. En Mængde Fremmede vare der. Bl. A. saa jeg Joachim fra Weimar. –

3. Denne milde Vinter er for mig noget ganske Nyt. Idag skinner Solen blank men det formaar ei at fryse, ei engang mod Aften mens Stjernerne funkle. Men Kulden kommer vel efter. I Theatret gaves Goethes Faust som jeg dog maatte see. Bearbeidelsen for Scenen har 6 Akter. Men man mærker allerede i de to første at Faust egentlig ikke er til at opføre. Og dette føler man ogsaa den hele Tid. Meget maa forkortes som man ei gjerne seer forkortet; thi et Værk som Faust vil man have heelt og ubeskaaret. Atter flytter Scenen sig for ofte og for voldsomt; for Læseren gjør dette Intet men for Tilskueren er det betænkeligt. Goethes Faust bør visselig kun læses! For Scenen maa Bearbeidelsen ialfald være en som G. ei længer behøver at svare for. At benytte Goethes Faust som Stof for en Opera eller som Bournonville, endog for en Ballet, finder jeg bedre end at man bearbeider hans Værk gjennem Udeladelser og Arrangements til en scenemæssig Tragødie. Hovedfigurerne vare i gode Hænder. Deetz har meget for sig; godt Udseende, prægtigt Organ, kraftig Diktion, ganske sund Opfatning. Men han er endnu for ung og fersk og mangler det dybere Studium og den høiere Routine. Kläger har som Mephistopheles mange virkningsfulde Momenter. Men han er i det Hele dog ikke fiin, ikke spekulativ diabolisk nok for denne vanskelige Fremstilling. Han smører for tykt paa for paa den Maade at virke, ‹…›mens det skorter paa ægte consekvent Gjennemførelse. Bedst er udentvivl Fraulein Schäfer som Gretchen. Hendes hele Personlighed er skabt for denne Rolle. Hendes jomfruelige, friske, smukke Udseende, hendes skjønne, klangfulde Organ, hendes Inderlighed og Affektationsfrihed. Dog mærker man ogsaa her, skj. mindre end andetsteds, at hun i de stærkest tragiske, meest pathetiske Momenter, beregner formeget paa ydre og ikke altid naturlige Effekter. –Musik (Ouv., Entrakter m.m.) af Lindpaintner.

4. Richter har bedet mig forsøge at componere en 4st Psalm el. Motette. Og dette plager mig nu. Men de første Dage gaa naturligviis hen med blot Grublerier. Alting falder mig saa uendelig svært; kun ikke det at fremture i gamle Uvaner!

Jeg savner Norman; jeg længes efter Brev. Mismodig spadserer jeg ud i Tusmørket og da jeg intet Tilhold har, vender jeg mig mod Theaterpladsen. Plakaten lokker mig ikke, men hjem gider jeg heller ikke gaa. Man gav Halevys Rosenfee og skjønt den vel er givet mod tredive Gange var dog Huset ret fuldt. Førstegang mishagede dette Syngestykke og Narrespil mig ubetinget. Dennegang fandt jeg det ganske morsomt og endog meget smukt oppe i det lette letfærdige Arbeide. Velberegnede Effekter mangle ikke; mere smukke Melodier; dog af dem gives et Par særdeles tiltalende, F.Ex. Allo Motivet i Ouverturen ogsaa senere forekommende. Og en ganske nydelig Duo i 3.d Akt mel Sultanen og Nerilka (hvor hun skal faa sin Ungdom igjen hvis han vil kysse hende). Forresten staar fast at Rosenfee intet virkeligt musikalsk Værd har. Det er et Leilighedsarbeide beregnet paa Tryllepudserier og Pragtudstyr. Frau Schreiber Kirchberger er saa gjennem behagelig; der er noget saa varmt og hjerteligt i hendes Tale og Tone, og den smukke yppige Gestalt fører sig saa smukt og naturligt. Kun skulde hun være fem Aar yngre. Günther Bachmann var saa forsnuet og forkjølet at Regisseuren maatte fortælle Publikum det iforveien. Hvor langt bedre saa hun da ud i Logen igaar hvor hun sad med sin (endnu letsindigere?) Søster.

5. Søndag. Det samme milde Veir. — De «40 Pyrenæersangere» gav Concert igaar og give en idag men deres Program er saa charlatanmæssigt at jeg ikke agter at høre dem. — I en Biografi over Littolff i Illustr. Ztg sees at han blot er 30 Aar og at han giftede sig 17 Aar gammel med en Pige paa 15; reiste med hende til Frankrig hvor han i Provindsen først maatte lære Sproget og for at kunne leve med sin unge Kone give Informationer i Piano til 1 fr. Timen. Senere gik det sorgeligt med denne forhastede ægteskabelige Lyksalighed. De ere nu længst skilte. Og L. seer ud til at have ført et stormende Liv. —

– Jeremias Gotthellfs Schweizer Dorfgeschichten. Bilder u. Sagen a. d. Schweitz. –

– Lindhult har Brev fra Norman hvor det kun hedder at han lever deiligt en famille og har endnu ei bestemt Tiden for sin Tilbagereise.

6. Helligtrekonger er hos os ingen Helligdag. Da gaar Julen ud med Sang og Dands men det er ingen Hviledag med Gudstjeneste. Overhovedet har man i Danmark og Norge færre Helligdage end i det lutherske Tydskland. Ja selv i Sverige tror jeg Helligtrekonger er Helligdag.

Der var idag Anledning til at faa «de 40(?) Bergsangere» gratis, d.v.s. mod at erlægge «nach Belieben», da de nemlig sang ved Gudstjenesten i den katholske Kirke Kl 3 E.m. Jeg gik derhen med Sahr, Becker, Hornstein og Jansen. Men vi bleve strax færdige. Det var ikke til at udholde. Den verdslige Sang skal dog have haft nogen Interesse skj. den ogsaa havde sine musikalske Gyseligheder — men Gud bevare os for deres religiøse!

8. Kl 9. Prøve i Gewandhaus. Hr Haake (af Orchestret) spillede en ordinær Fløiteconcert. Men forresten var der interessant Musik. Webers Jubelouverture, Cherubinis herlige do til Anakreon og R. Schumanns 1ste Sinfonie i B dur. Denne er af 1ste Rang og interesserer fra først til sidst. Udf. var ogsaa høist energisk. Mærkværdig gjør sig Scherzoen med de to Tempi. Ild og Kraft hersker i denne Musik, og nye Tanker. Frau v Strantz sang en Rossinsk og Händelsk Arie, især den første meget virtuosmæssigt med sin mærkværdige Røst. Men ret varm gjør hun En ikke. –

9. 11te Abonnementconcert.

- 1. Ouv. Anakreon af Cherubini. En ikke meget lang Intrade og saa en ganske uforlignelig skjøn Allo. Musiken er klassisk i sin hele Form men har dertil noget saa ganske ejendommeligt sødt og melodisk som man hos Ch. saa ofte finder det. Især er Violinpartierne og overh. Strygeqvartetten høist interessant. Jeg vilde ønske jeg bedre kunde skizzere og analysere hvad jeg saal hører; men skj. jeg nyder og ret godt forstaaer, saa glemmer jeg saa hastigt det Ene for det Andet og har kun et ubestemt Udtryk tilbage. Udf. var aldeles pragtfuld.

- 2. Arie af Händel for Alt: «Heilig, heilig, Herr Gott Zebaoth.» — udf af Fr. v. Strantz. Hun blev ved Indtrædelsen modtaget med Applaus — en stor og sjelden ære. Arien er stor og simpel, i langsomt Tempo og blev udført med Aplomb, naar blot Fr. S. var sikrere i sin Intonation. Hendes Stemme høres endnu noget ubestemt og syg, saa frappant den end er i Volumen og Klangstyrke. Hun skal efterat have gjort Studier hos Garcia, et Par Aar have været hæs el ialfald ude af Stand til at synge.

- 3. Fløitefantasi comp og udf af Orch. Medl Hr Haake. Flaut og kedeligt. Til Slut kom efter alskens Tyvegods og Platituder, Final-Arien af Sonnambula med mangfoldige Variationer. Da lo man ganske lydt i Salen. Men de ikke musikalske Abonnenter — og af dem er der ogsaa her i Leipzig mange — vare saare tilfredse. Det er af Hensyn til denne Deel af Publ at Direktionen maa lade desligeste Musiknummere nu og da opføre.

- 4. Rec. og Arie af Italiana in Algieri af Rossini. Stor, brillant Alt-Coloratur (el Bariton?) Men for lang og for rossinisk. Brillant udført, men ikke med den musikalske Sikkerhed som hos Frl Graumann, der sang denne Arie paa 1ste Ab.s-Concert.

- 5. Webers Jubelouverture. Ypperlig udført.

II. R. Schumanns Sinfoni No 1 i B dur. Intr og Allo, rask, fyrig. Klare, prægnante Motiver. 2den Sats Larghetto behager mig mindre; men saa kommer Scherzoen med sine to Motiver 3/4 og 2/4. hvis Contrast er ganske fortræffelig, skj. Indtrykket af Beeth. A dur maaske vel stærkt føles her, skj man ei bestemt vil kunne sige at noget er laant. Larghettoen gaar direkte over i Scherzoen. Original bliver dog denne Comp. i høi Grad. Bedst er Finalen; thi denne er virkelig et reent Mesterstykke af en Finale. Ypperlige, tiltalende Motiver, klar, vel anlagt Form, interessant Instrumentation. Udf. var kvik. En Sjeldenhed var det at høre Violinerne og jeg tror saagar David selv, tager Feil etsteds i Scherzoen, hvor en Repetitionstegn ei blev paaagtet. Der var kun et halvt Strøg, saa var man atter paa ret Vei. (Gew. Orch. har i Regelen 10–12 Første Violiner og omtr. ligesaamange 2den; omtr 6 Bratscher og 6 Celloer. 4 Contrabasser. Blæschoret er det sædvanlige Antal!)

– Da jeg kom hjem om Aftenen fandt jeg endelig Brev fra Hjemmet. Fra Axel: Om Organistposten og hvad dermed staar i Forbindelse. Ws Raisonnement. Om Livet i Julen: Moder paa Grini; Theodor i Holmestrand. — Kathinka omtr. ved det Samme. Carl Fuldmægtig i Marine dpt; Munch-Ræder Exp. Sekr i Samme. — Gode Udsigter for Theodor (250 Stip. for næste Aar) — Fru Welhaven d 27 Dec en Søn (– «med Næse,» siger W!) — Asbjørnsens Nytaarsbog «Ydale.» (Asbjs Corvet-Skizzer. Ths Bidrag. Digt af W. om Bogens Titel. — Et Gjensyn, Novelle af Camilla Collett. Reisebreve af Jonas Collett. — J Moes Børnebog «I Brønden og i Kjernet.» Asbjs «Juletræet.»

— M. Thrane frifunden ved H.R.s Dom. – Sexes Afsættelse. — H.ø. Blom vanvittig, i Slesvigs Galehospital. Schweigaards Energi i Jernbanesagen. – Moder skr. fra Grini. Ensomt Liv. — Om mine Klager. — En Hilsen fra Lina. Gudes Adresse er: «b. d. hr Uhrmacher Bringmann auf dem Carlsplatz» i Df. —

10. Bladene (t. Ex. Witzbladet Central «Volkshalle») om den Borgerkrone som en Deel af Leipzigs Borgere overrakte Manteuffel fordi han foretrak Fred for Krig. Denne Borgerkrone giver ogsaa Kladderadatsch Anledning til mangen drøi Spøg. – – Ministerkrisis i Frankrig. — Den østerigske Exekutionshær begynder at nærme sig Holsteins Grændser. – Med den ital. Opera vil det ikke gaa. Man finder den altfor blandet og hullet. Nu har Mm Dahl, Caggiati og Casanova efter de resterende 5 aftener faaet een til Benefice. Det var iaften. Huset var langtfra fuldt men dog taalelig besat. Man gav en heel Deel Stumper. Scene af Belisar Do Af Don Juan. Af Verdis Lombardi Uddrag af Barbiere. Do av Ernani. Jeg hørte altsammen undt. Ernani. — Mm Dahl sang Zerlinas 1ste Arie og mer Casanova la ci darem. – Begge vare uheldige og Musiken blev forvandsket ved Broderier og Toiller og Fermater. Caggiati sang Ottavios Arie ret friskt. Men Fragmenterne af Barberen hørte jeg med Fornøielse. Det var af 1ste Akt. Introd. Grevens Cavatine. Figaros Arie Scene og duo med Greven. Rosenes Arie og duo med Figaro. Alle tre vare heldige. Især gjorde Casanova Partiene med sit prægtige Ydre og levende Spil og vel udførte Recitation. Han er egentl ingen Buffo og overraskede derfor saameget mere. Mm Dahl var langtfra saa ubehagelig her som i det seriøse Genre. Hun sang med Bravour og ofte med prægtigt Udtryk – kun at Stemmen var friskere og mindre «grødet». (Jeg havde ved min side i Logen Natalia Munch m. hds vakre datter og en ‹…› engelsk Gouvernante.)

12. Frost om Natten og en klar smuk Vinterdag med en to–tre Graders Kulde. Spadseret med Becker og Jansen. Den sidste, fhv. Conservatorist, er en lidenskabelig Schumannianer og besidder og kjender fast alt hvad han har skrevet. Han lever nu i Göttingen hvor han giver Informationer. — Til Norman høres Intet. — I Senffs Signale seer jeg at Breunung har forladt Leipzig og at Wilhelmine Clauss er her uden at ville optræde, da hun blot er paa et Besøg forinden sin Pariserreise. Det berettes som ganske vist at Mad. Castellan skal synge paa en af de næste Gew.s Concerter. – –

– I Grenzboten Opsats af Riccius om «Heinrich Marschner». — Sternbergs «Berühmte deutsche Frauen,» t Ex. Fru Krüdener. Angelika Kaufman. Aurora Königsmark &c. Ganske godt tegnede. — (Acton) Currer Bell: Jane Eyre. (Agnes Grey.) (Tidligere: Shirley og Wildfell Hall.)

— Min Madame har med Beredvillighed laant mig baade Bibel og Gesangbuch. Naar det kunde gjøre Motetten færdig!! –

13. Idag kom Norman tilbage fra Berlin hvor han har levet prægtigt hos Bargiel og hans Moder og to Søstre. Nye Bummelstykker ere componerede og flere lindbladske Lieder transkriberede. Bargiel arrangerer Genoveva for Pfte til 4 Hænder. –

14. Det klare Frostveir vedvarer. Hos Richter med mit første Motetteforsøg som naturl. var ‹…› nok i Formen. Ja Praxis er slem at faa Greje med!

– Statholderskabet i Slesvig-Holstein har udgivet en Proklamation hvori det aftakker og lægger Sl. Hs Skjæbne i Exekutorernes Hænder. Nu, det kunde man forudsee! — Louis Napoleon har foretaget nogle Forandringer i sit Ministerium og paa den Maade sat sin Villie igjennem at faa Changarnier afsat fra Pariser-Commandoen. Baragay d'Hilliers er hans Eftermand. — General Bene er død i Tyrkiet. — I Paris gjør en ny stor Opera af Auber L'Enfant prodigue» megen Lykke. Scribes nye Lystspil: Les contes de la reine de la Navarre» opf. nu ogsaa i Tydskland og ventes ogsaa i Leipzig.

— 4de Euterpeconcert. 1. Schumann. Ouv. til Genoveva. I Udf. langt under den i Gewandhaus; men gik dog bedre end Sinfonien i anden Afdeling.

- 2. Elviras store Scene og Arie (Es dur) af Don Juan udt. af Frl. Buck. –

- 3. Spohrs E moll Violinconcert udf. af H. Riccius. Concerten er lang og svær og Rs Instrument duer ikke meget; men hans Spil er meget musikalskt, meget reent og behageligt. R. gaaer nu fra Leipzig da han er ansat ved Capellet i Dresden. Det er en begavet Person med et elskværdigt Væsen og fiint, klogt Ansigt. –

- 4. To meget smukke Lieder «Seit ich ihn gesehn» og «Er der Herrlichste von allen,» af Chamissos Frauenliebe u. Leben, comp. af R. Schumann. Ganske godt sungne af Frl Buck, især den Sidste. Hun synger med Følelse men Foredraget er usikkert som Stemmen, der forresten ikke er ubetydelig.

- 5. Caprice for Violino solo af David. Salon-Virtuosstykke; ganske kjækt og tiltalende, og godt udf. af Riccius.

- II. Beethovens 4de Sinfoni i B. dur. En af B.s aller sublimeste; men for svær for Euterpeorchestret. Udf. i Kjøbenhavn var langt bedre.

15. Kl 9–12 Prøve i Gewandhaus. Gades nye Sinfoni i B dur; Beethovens Lenore Ouverture No 2. To Violinnummere udf af en ung Posener Hr Grunewald; to Arier udf af Fr. v Strantz og to 4st Mandslieder udførte af Paulinerne under Langers Direktion. Hovedinteressen var naturl for Gades nye Sinfoni; og flere Personer end sædvanl besøgte for dens Skyld Prøven. Sinfonien er meget kortere end de øvrige og maa i det Hele kaldes en lille Sinfoni. Stilen er ogsaa holdt derefter. Den er simpelt formet, klar og forstaaelig. Den er aldeles ikke nordisk men ligesaalidt nogen Efterligning, t Ex. af Mendelssohn. Snarere er Beethoven i sin mildeste Skikkelse Forbillede. Den gjør heelt igjennem et behageligt Indtryk; er ikke lang og lærd, har smukke Motiver (især Scherzoen) og er naturl. mesterligt instrument; den vakte alm. Bifald og vil vist faa det ogsaa af det store Publ. Nærmere imorgen. –

Om Aftenen gik den længe omtalte Forestilling i Conservatoriet for sig. — Skuepladsen var et meget knapt Rum i Cons. 3die Etage. Scenen selv var ikke større end min lille Stue her og der var kummerlig Plads for otti Tilskuere. Men «Spass war es doch». Skuespillerne stode næsten med Næsen lige ind paa Spektatorernes dito. Souffleuren var ligesaa nær os som dem han skulde soufflere. Paa den Maade gik det mere end alm. naturligt til at der blev fniset paa begge Steder og at de ømme Kjærlighedsscener foraarsagede svær Gêne især hos Elskeren. Det Bedste ved Affæren var at det virkelig var arrangeret af Conservatoristerne og af dem ledet og udført. At der blev slet spillet af de Fleste er ganske rimeligt; men at Solosangen ikke var bedre var mindre i sin Orden. Forresten gik Operetten med ret raskt Ensemble. Først spillede Norman og Märtel 4h. Ouv. til Cosi fan tutte. Saa kom et lille enfoldigt Lyststpil af Benedix «Eigensinn» med en saare tarvelig Witz, som de gode Herrer og Damer ikke ret forstod at gjøre morsom uden forsaavidt som de ved deres Keitethed frembragte Moroen. I 1ste Scene faar Tjeneren det Indfald at tvinge Kammerpigen til at sige Gud ske Lov; Bordet er dækket; men hun vil ikke lade sig tvinge skj. det er en Bagatel at vise ham den Villighed. Dette har den unge ægtemand hørt og fortæller sin Kone det; hun giver Pigen Ret og en lignende Scene opstaar nu ml ægteparret; saa kommer de Gamle paa Besøg; Sagen omhandles — og en lignende Scene forekommer ml Vater og Mutter. — Enden bliver at Alfred forærer Emma et Schawl for hvilket hun bekvemmer sig til at komme frem med de forlangte Ord. Hos de Gamle og hos Tjenestepigen kommer Ordet frem ved List af Modparten. Voila tout! Bremer var en ynkelig Alfred, men Frl. Grohman en meget net og flink Emma. Tjeneren Henrich gaves ganske kjækt af Nicolai. Pigen og de Gamle vare saa saa. Sahr som Papa var godt maskeret. — Derefter kom Die Kirmess». Kom. Operette i 1 Akt af Edv. Devrient, Musik af Taubert. En lille Bondeidylle; Musiken ganske net og behagelig. Smaa Terzetter, Duetter, Lied m Chor o. do. Sahr dirigerede og Märtel udf. Orchestret paa Pianofortet. Halvparten af Choristerne maatte staa udenfor Scenen. Nicolai var her Mesteren; han sang og spillede sit Baritonparti (Hans) ret kvikt. Elskeren Anton var John; sang ikke smukt men førte sig ganske passabelt. Bondepigen Susschen var die Masius; mager og ubehagelig; med en usikker, skjælvende Sang. Gerichtsvogt, et outreret komisk Basparti: Hr Else ganske morsom skj. grovslaaet nok. Susschens Mutter et ubetydeligt Parti. Stor Furore gjorde Hornstein som den stumme Gerichtsschreiber. Der vankede megen Latter og Applaus og «Alle heraus!» Fredag Aften gjentages Forestillingen for den anden Halvpart af det inviterede Publ; som man neml paa Gr. af Lokalets Knaphed maatte dele. Og da finder ogsaa Weinachtsbescheerungen (post festum) Sted. — Efter Forest. vare en Heel Deel af de Nærværende ell Deeltagende samlede i Kneipen i Hotel de Saxe hvor Norman, Sahr og jeg nu have vort Tilhold efterat Pflock er abandonneret form. hs forhøiede Priser. Imellem de Unge sad ret bummeligt den ægte Bumler, Klaveerlæreren. Wenzel. (Sahr. Norman. Nicolai. Bremer. Reisholt. Hornstein. John. Else. Radecke. Märtel. Friese. Lindhult).

16. 12te Abonnementconcert.

- 1. Gades nye Symphonie i B (No 4). Publ var meget talrigt og med spændt Forventning anhørtes Sinfonien. Af Applausen at dømme var Modtagelsen god men ikke brillant; Anerkjendelse men ikke decideret Lykke. Det er ogsaa en egen Sag. De Fleste mene ikke ganske uden Gr. at Gade ikke gav hvad man af ham kunde ventet sig. Sinf var smuk mesterligt bearbeidet, særdeles velklingende; men ikke rig nok, ikke stor nok, ikke interessant nok. Dette kan gjælde naar man tænker paa C moll og A moll og nu vil have noget endnu rigere og større. Men Nyt — hvad er Nyt i vore Tider? Og Stort? Gade vilde her skrive en «lille» Symfoni. Og simpel er den ogsaa men i en ædel Betydning. Gade kunde vel været Manden for at gjøre den broget nok. Det Simple i den er ogsaa det Skjønne. Det Nordiske fremtræder ikke i den; heller ikke stærkt det Mendelssohnske. Snarere mener man: noget Spohrsk; og atter Andre: noget Schumansk. Hos de mere Upartiske tror jeg Sinf. har gjort meget godt Indtryk. Ialfald beundres Trioen særdeles. 1ste Sats er maaskee den «simpleste». Hovedmotivet er to Noder; et Toneskridt fra B til Underqvarten. Paa dette er egentl hele 1ste Sats bygget; det andet Motiv (Melodien i F moll?) er særdeles skjønt; men er Sidethema. Fuld af prægtigt klingende Instr. Kombinationer var denne Sats som den hele Sinf. — Andanten i Es dur (3/4) er rolig, baaret (legato) af en mild, alvorlig Charakter; særdeles skjøn men visselig ogsaa simpel, uden Schumanske Extravagantser. Saa kommer den nydelige Scherzo i G moll hvis Trioer som Mellemsatser ere indflettede i Satsen, som altsaa kun er ren Repetition, og ikke lang. Hovedmotivet er allerliebst og Sidesatserne, Trioerne (2 eller 3?) ogsaa. Saa sætter Allegro Finalen jublende afsted med en særdeles frisk Begyndelse. Mindre frappant er det andet Thema og overhovedet midten af Satsen. Men sidste Deel er atter fortræffelig. Udf. røbede stor Interesse hos Orchestret. Rietz selv, som form. sin Operas Vanskjæbne nok er mere end almindelig hypochondrisk, skal have fundet Sinfonien «unbedeutend» (!) Mange ivrige Venner har Gade her; men det enragerede Schumansparti vil ikke anerkjende ham som nogen stor Mester og finder ogsaa dette Værk at være mat og «dagewesen». –

Rigest var Bifaldet til Scherzoen. Ogsaa ved Slutningen blev ganske vedholdende applauderet, men som sagt, ikke saa ret enthusiastisk som t Ex. da Lenore-Ouv. i 2den Afd. var spillet. Nu — Beethoven er Beethoven — og saa høit kommer ikke engang Schumann om ogsaa alle hans Tilhængere ville hjælpe til. — Det som hos Gade tiltrækker er det rene Musikalske ved ham. Han er ikke saa genial som S. men han er en finere, renere følende Musiker der hvis Pegasus ikke kan flyve saa høit og saa dristigt men heller ikke staar Fare for at færdes paa Afveie under sin Flugt og netop i denne Faren veed at sætte en ære. Forresten er vistnok Schuman; netop i Sinfonien, Gade en farlig Rival, hvis alle hans Sinfonier ere som den første i B dur. Men selv i den ere Bizarrerier som Gade aldrig vilde tillade sig. — Nu skal vi snart erfare hvad de Hrr. Kritikere sige. Meest nysgjerrig er jeg paa Hr Riccius som har spaaet Gade en stadig Falden fra sin tidligere Høide. –

- 2. Recit. og Arie af Glucks Orpheus. Den samme som Grauman sang. Dennegang Fru v. Strantz. Hun sang renere end paa Prøven; men er dog aldrig ret sikker i det Stykke. Forresten beundringsværdige Midler. Hun er ingen Enke som jeg troede. Manden er, efter hvad Sahr fortalte mig, den preussiske Officier der igaar vimsede frem og tilbage i Orchestret og et Par Gange talede med hende. Hendes Hals skal atter være daarlig.

- 3. Lipinskis store Militærconcert udf. af en meget ung Hr. Julius Grunwald fra Posen. Meget færdigt og ret besjælet. Dog langtfra nogen Mester.

2den Afdeling

- 1.) Beethovens 2den Lenoreouverture. Samme Hovedmotiver som i den store 3die. Men anderledes, ikke saa storartet bearbeidede. Og dog er det en gevaltig Ouverture; for stor og for dyb til en Opera. Ypperligt blev Trompetsoloen udf.

- 2.) Rec. og Arie af Mercadante (Ah ore, mie care, tutto per me brillô) ret en Virtuosarie; i stort Stemmeomfang med svindlende Passager og Coloraturer. Udf. med megen Aplomb og ogsaa meget udtryksfuldt af Auguste v. Strantz. –

- 3.) Ernsts smukke Fantasi over Marschen og Romancen i Otello. Udf. af Grunwald. Men hertil hører en Geiger af 1ste Rang. Hvorl spillede ikke Ole Bull denne Marsch!

- 4) To 4st Mandssange, prægtigt sungne af Paulinerne under Langers Anførsel. 1. «Der frohe Wandersmann» af Eichendorf. 2. «Stoltzes Lied f. die deutschen in Lyon.» Begge af Mendelsohn. Den første af hans tidl. udg. Männerlieder. Den sidste af Nachlass om jeg ikke feiler. — Den rene, fulde, herlige Sang blev modtaget med stormende Applaus.

18. I Theatret Halevys «Das Thal von Andorra». Romant. Opera i 3 Akt. m. Dialog. Texten er af St Georges og er spændende og underholdende. Musiken har adskillig Effekt er gjort med Routine, har flere meget smukke Enkeltheder f Ex. Jacques Lied og Mai-Roses klagende Romanze, men behager mig i det Hele ikke meget. Den er for kold og for larmende, som Halevy overhovedet. Var Texten ikke den den er, vilde jeg sætte Operaen fuldk. ved Siden af, om ikke under «Rosenfee». Men Texten giør at man gierne seer den et Par Gange. — Udf. var ikke meget fuldkommen. Og ondt gjør det mig at Schreiber-Kirchberger her ingenlunde var sit Parti voxen; det er for tragisk for hende; har formegen Dramatik og slet ingen Roulader. Tilmed skal hun være Günter-Bs Datter og dertil er hun langtfra ung nok. Mayer havde et taknemmeligt Coloraturparti og sang fortræffeligt. Günther-Bachmanns Parti var ogsaa for alvorligt i Forh. til Fremstillerindens Fag. Meget god var Behr som den gamle Jacques, det bedste Parti i Operaen. Elskeren Wideman var som sædvanlig, og den anden Tenor Hr Qvint karikerede for stærkt. Sergeanten, Brassin, var slet. — Ouv. begynder meget stærkt Pastorale og ender med tom Klingklang. I 1ste Akt er Musiken meget livlig; i 2den ret dramatisk virksom, meer alvorlig :/: 3die svagest. Personerne ere: Stephan, Pyerenæer-Jæger, Mai-Roses Elsker: (Widemann) Saturnin Fiskeriforvalter, forelsket i alle de tre Damer, faar til Slut Georgette. (komisk Tenor, Hr Qvint) Lejoueus, Sergeanten, Hværveren (Bariton: Brassin) Theresa, Spanierinde Forpagterske, og som det til Slut viser sig, Mai-Roses Moder (Sopr. Fr. Gunther-Bachmann) Mai-Rose, i hendes Tjeneste, Jacques Plejebarn, Datter af en afd Captain (1ste Parti; Fr. Schr.K.) Jacques Sincére Bass, Gedehyrde (Behr) Georgette, en rig Arving, Slægtning af Stephan og som Theresa, forelsket i ham, og paa Nippet til at faa ham form. Katastrofen med Mai Rose som dog lykkeligt, skj. noget over vel pludseligt og ikke ganske motiveret, løser sig. (Coloratur-Sopr, Frl Mayer.) Dommeren: Hr Wilske. Chor af Bønder og Bønderkvinder, Soldater og Rekruter. Handl foreg. i Andorra i Pyrenæerne, smukke Dekorationer. –

– Kongen af Sachsen som har jaget her i Omegnen, var igaar i Theatret. Havde jeg vidst det vilde jeg dog for Curiositets Skyld have seet ham.

– Gades Symphoni roses meget i D. Allg. Z. men finder ikke ganske Naade hos Dr Reuter der skriver de flaue Anmeldelser i Tageblatt. –

22. Norman begynder nu at blive bemærket her i Leipzig. Kistner har indført ham hos Freges; Schleinitz hos Hr. G. Schmidt, en ung Herre der giver musikalske Aftener i Schlafrock og trakterer med Viin og Maaltider. Naar nu dette kunde hjælpe ham til at fortjene noget. De nye Berliner-Bummelstykker ere for alvorlige i Forh. til Titelen. Meget smuk er en Andante af N. Han har ogsaa kompt et prægtigt lille Klaveerstykke, en Allo i F.dur.

– Uenighed i Hamburger-Conferentserne ang. Slesvig-Holstein. Danmark vil ikke give Slip paa Separationen og østerig synes at ville smigre noget for Tydskheden i Hens. paa Holsteins Forhold til Tydskland og siger ikke at ville have at Danmark trækker Slesvig indenfor sin Toldlinie. I Dresden er østerig og Preussen desværre enige nok. Sørgelige Udsigter har det med den paatænkte Folkerepræsentation paa Forbundsdagen. — Mens Europa saal har nok med egne Anliggender har Rusland i al Stilhed tilintetgiort den sidste Rest af polsk Nationalitet. Det har draget Polen ind i sit Toldsystem, indført den russiske Codex og det russiske Sprog som eneherskende i Embedslivet. Polen existerer ikke mere. I Frankrig har Changarniers Afsættelse skaffet Præsidenten et Mistillidsvotum af Nationalforss Majoritet. –

– Hos Klemm: Motetter af Schicht. 15 Orgelst. (Fughetter) af Rembt. Beeths Cm Sinf. i Part.

– Componisten Lortzing er pludselig død i Berlin. Han var fød. 1803. –

– Prøve i Gewandhaus. Bennett: Ouv. Die Waldnymphe. Beethovens C moll Sinfoni. Sinfoni Concert i H moll af Littolff. Ikke saa lang og ikke fuldt saa zerrissen som den forrige; men dog vel urolig, skj. interessant især i Orchesterbehandlingen. Arie af Mozarts Idomeneo og Meyerbeers Crociato udf. af Frau v. Strantz; langtfra sikkert nok og heller ikke med Varme i Foredraget. David er syg og hans Violin savnedes kjendelig i Orchestret. Den berømte Cello- og Contrabassolo i Cmoll udf. ganske prægtigt; der vare 8 Cellister.

23. Min Fortvivlelse over den elendige Componeren er større og større. Denne Vanmagt i Haanden er ligesaa slem som for et halvt Aar siden trods alle Timer hos Richter. Og Tanker! Af dem har jeg alskens, kun ikke musikalske. I otte Dage har jeg nu daglig gjort Udkast og kasseret. «Kasser ikke»! vil man sige. Men naar jeg seer at det ikke duer! Ak og Vee — det Hele kunde ligesaa godt være ugjort; mit musikalske Talent er ikke af rette Sort. Ialfald er jeg for gammel eller for sløv til at udbytte det. Før havde da en og anden Tanke i Hovedet. Nu har jeg ingen!! – –

— 13de Abonnements Concert. Det er underligt nok saaledes for sin egen Jammer at søge en Trøst i Nydelsen af Andres Dygtighed. Nydelsen er dog blandet. Den egne Jammer sidder mig i Halsen og brænder i mit Hoved. Og ved Hjemkomsten er det mig end umuligere at faa Noget paa Papiret!

- 1. Ouv. Die Waldnymphe af St. Bennett (op 20) (F dur??) Smukt Arbeide men uden klar Form og spændende Interesse. Klinger godt og interesserer i Detaillen men er dog kun en Mendelsohnsk Efterligning med en Blødagtighed og «Duselighed» som M. var hævet over. Fortræffeligt udført.

- 2. Arie af Mozarts Idomeneo. (D dur) udf af Fru v. Strantz; ganske godt men uden indtrængende Foredrag. («Zeffiretti lusinghieri»).

- 3. Sinfoni Concert No 2 H. moll af Henry Littolff. Virtuosen stikker formeget frem; og en urolig, sig selv ei klar Fantasi; dog med store Midler og stor Routine. Men alt blandes sammen; al Slags Stil, Beethoven og Chopin og Liszt og det som værre er. Tingen er for lang og bizar men smukke Sager komme fore. Nogen ægte kunstfiin Musik er det ikke. Tre Satser. Allo mod. Scherzo. And. con Rondo Finale. Orchestret er for meget Hovedsag. Ikke meget stærk Applaus.

- 4. Stort Rec. og Arie (Rec. Cavat. Arie.) af Meyerbeers Crociato, overordentl brillant sunget af Fru v. Strantz som her ret var prægtigt ved Stemme. Hendes Coloratur er ypperlig og Bifaldet var stormende. («Eccomi giunti omai». Cav: «O come rapida».)

- 5. 2 Salon-Etuder udf af Littolff; virtuosmæssigt og pikant, men ikke ejendommeligt nok. Fremkaldt spillede han een til. En dygtig Karl er det men hans Geni er for vindigt og vildledt. – II. Beethovens C moll Sinfoni som rigtignok lod alt det Foregaaende forsvinde som sjælløse Skygger. Denne Musik er af en Kæmpe med Englevinger; hver Takt er genial. –

25. Truffet forløbig Aftale med Organist Langer ang. Timer i Orgelspil. Han bor i Querstrasse 27 A. 2 Tr. –

– «Signale» om Gades Sinfoni. Sinfonien er forresten nu udkommen i Partitur hos Kistner og koster 3 Th. 10 ng.

— I Illustr Ztg læser jeg at Fru v. Strantz ingen Officiersfrue er, som man sagde; men gift med en Skuespiller v. Strantz «genannt Ferdinand»(?)

— Paa Brockhaus's Forlag er udkommet en Bog der skal levere en ganske interessant Biografi over Wilhelm v. Humboldt samt Uddrag af hans Breve an eine Freundin, (hnds Navn erfares at være «Charlotte Diede») Fr. v Wohlzogen, Schiller, Fr. Toster mfl. Titelen er «Lichtstrahlen aus W. v. H.s Briefe an eine Freundin etc.» v. Elisa Mayer.

— Om Aftenen bringer Postbudet et Brev fra Grevinde Hedevig. Rigtignok et af hendes korteste, men dog et Livstegn som jeg længe har ventet paa. –

— Atter noget koldere i Luften. –

26. Efter det nys givne Mistillidsvotum seer nu Præsident Bonaparte sig nødt til at modtage sine Ministres Demission. En Minoritet af Majoriteten forenede sig med Venstre og Cavaignacs Parti og frembragte dette Resultat. En Betingelse for Alliancen var at Changarniers Navn ei maatte nævnes i Votummet. En besynderlig Alliance som kaster et sørgeligt Lys over de splittede Forholde i denne Qvasi-Republik. — Thiers var Hovedlederen; Berryer holdt ogsaa en glimrende Tale; item Cavaignac, men uenige i Resultatet vare disse Herrer høist enige i Motiverne. Lamartine forsvarede Præsidenten. Nu har denne valgt sig, efter megen Søgen, et Overgangs-Ministerium af apokryphe Personer. Ministrene tilhøre ikke Nationalfors. men skulle være gode og retskafne Embedsmænd.) Maaskee vinder han dog til Slut Spillet hvis han fremdeles kan og vil gjøre sig Umage for at undgaa Betiser.

– I Stadt. Musæum et stort Genrebillede af Dr. Loose fra Brüssel. Børnelæge. Smuk Composition. –

— 1ste Abonnements-Qvartett i Gew.hs. (Abt for 3 Soiréer koster 1 Th.)

- 1. Qvartett af Haydn i G. dur. 4 Satser. udf. af Dreyschock, Hermann, Röntgen og Wittmann. ægte Haydn, men ikke aldeles fiint nok udført. –

- 2. Trio for Pfte. Violin og Cello. af Littolf. Udf. af denne og David og Rietz. Her var mere Musik og Forstand end i Sinfoni concerten; men ved Siden af adskillige ret pikante Motiver og Detailler, ogsaa ret mange Trivialiteter. Scherzoen var det Bedste. Udf. var god og nød Bifald.

- II. Beethovens store Es dur Septett. Denne velbekjendte fortryllende Musik hørte jeg her i en ypperlig Udførelse; jeg mindes en miserabel derhjemme. Forresten var hver Node mig bekjendt fra det 4hdg. Arrangement. Her er B. endnu tildeels mozartsk og ikke saa emanciperet og grandios som senere. Og dog hvilken ægte Musik. I alle 6 Satser er den ædleste Melodi fra først til sidst og ingen møisommelige Durchführunger og lærde Combinationer. Samklangen af de forskj. Instrumenter kan ei være deiligere. Her er Hornet fortræffeligt benyttet. Andanten som paa Pftet klinger lidt lav og tynd er her saa fuld og herlig; ikke at forglemme den Adelaidemindende Modulation i Andantens 2den Deel. Og saa Menuetten og Variationerne og Scherzoen og den imponerende Adagio-Introd. til Finalen og denne sidstes prægtige Sats og Canons! — David spillede aldeles henrivende 1ste Violin. Hermann 2den. Rietz Cello. Backhaus Contrabas. Landgraf Clarinet. Anton Horn og Pohle mesterligt Hornet. Bifaldet var meget stærkt, næsten jublende.

28. Endelig kom jeg til Richter med min anden lille Motette. Formen var betydelig bedre og ogsaa Indholdet. Men den «penible» Componeren mærkes. Lidt mere Mod har dette Resultat givet mig, og saa faar vi see hvad det vil frugte! –

— Aften i Theatret: «Den Stumme». Widemann var dennegang Masaniello, og optraadte her i et af sine bedste Partier. Men Widemann bliver dog Widemann. Der er en uhyre Kraft og Ild i denne Musik men næsten formegen Orchesterlarm. Chorene, der den hele Tid egentlig er Hovedelementet, ere fortræffelige. Musiken til Fenellas stumme Spil høist udtryksfuld. Charaktererne ere vel tegnede i Musiken, fornemmelig Masaniello, Pietro og Fenella; thi Elvira bliver dog kun et Bravourparti. 1ste 2den og 3die Akt ere mig velbekjendte men i 4de overraskes jeg af mange høist dramatiske Effekter. Man sige om Auber hvad man vil — han forstaar dog Tingen. Udførelsen er Stykværk og ikke Lidet udelades; t Ex. strax i Begyndelsen. Skade ogsaa at Mayer ikke synger Cavatinen i Es, skj. den ogsaa egentl. kun er specielt gjort for at give Elvira noget at synge. –

29. Prøve i Gewandhaus. Jeg kom temmelig seent og fik derfor ikke de to første Satser af Rietz: Sinfoni (G moll) at høre. Efter de to sidste at dømme har den en maesslos, heroisk Charakteer, er meget bred anlagt, taber sig ofte i indviklede Combinationer og gjør meget af overlæssede Instrumentaleffekter; men hvad jeg hørte behagede mig dog som et alvorligt, tankefuldt Værk med megen Hverv og ganske gode Motiver. At den Mendelsohnske Skole spores forstaar sig. Forresten sang Mad. Strantz (hvis Gemal virkelig er en ganske ung Skuespiller Gud veed hvorfra) to Arier og Hr Dreyschock spillede et af ham selv compt larmende Virtuos Concertstykke paa hvis halsbrækkende Kunststykker han selv brak Halsen. Et Cellonummer udf af Grützmacher hørte jeg ikke. — Men hvor bliver Castellan af?? — Til Slut kom Freischütz-Ouverturen. –

– Norman fik igaar en Billet fra Livia Frege, der inviterede ham til at gjøre Musik med sig hos Frau Gräfin Hohenthal. Ça va bien! Die Strantz var ogsaa der. –

30. 14de AbonnemtsConcert.

- 1. Webers Freischütz-Ouverture, ganske prægtigt udført.

- 2. Arie af Händels «Israel in ægypten» («Bringe sie hinein u. pflanze sie auf den Bergen») — for Alt. udf af Fru v. Strantz.

- 3. Fantasi f. Cello. m. Orch. (bl. A. over den russiske Nationalhymne) en kedsommelig udtrukket, sentimental Comp. af Kummer; meget reent og musikalsk foredraget af Grützmacher (af Orchestret).

- 4. Stor Scene, Rec. og Aria af Rossinis «La donna del Lago» (Brava felice — og Arien, den bekjendte «Oh quante lagrime») med megen Bravour og Aplomb udf af Fru v Strantz.

- 5. Dreyschock: Violin-Concertstück. Gik lidt bedre end igaar men er dog for svært anlagt. Det er en slem Ting naar man ei selv kan spille hvad man har compt for sig selv! Dr. er forresten en meget respektabel Geiger.

II. Sinfoni i G moll af Julius Rietz. Saa betænkelig bred og udtrukket denne Sinfoni end er, behager den mig dog som et meget dygtigt Arbeide med mange gode Tanker, en ganske grandios Stil og fortræffelig, effektfuld Instrumentation. Den tydske Grundighed stikker rigtignok vel dybt her og Rietz har taget Gewandhaussalens Motto «res severa est verum gaudium» for strengt. Men det skader ei til Afvexling. Megen Originalitet i Motiverne er her ei at søge; men R. vandrer i Mendelssohns Fodspor men dog med en anden Individualitet og bredere, alvorligere, strengere; ikke saa klassisk klar og blid. Hans Form høres streng; Motivernes Anordning i Durchführungen i 2den Deel fører han altfor vidt i sine Consekventser. Det trætter noget. Men som sagt trods dette Brede hører man det an med Interesse; for Musikeren er her Stof nok. «Sinfonien er lang men ei langweilig» sagde Hr Wenzel igaar aftes hos Döderlein; og jeg giver ham Medhold; d.v.s. in toto — thi hist og her i Detaillen er og bliver R. langweilig. 1ste Sats G moll. Allo i temmelig pompøs, eroisk Snit. Gedigen Sats. Adagioen i B-dur er ogsaa for lang men har en høist nobel Charakteer, klinger fuld, rolig, baaret og har mange særdeles skjønne Enkeltheder. Scherzoen er forlidet scherzos. Hovedmotivet er ganske populært og klinger allerliebst men det er for bredt udviklet; Sidetemaet er ikke saa godt. Den er i 2 Takt og Finalen i 6/8 (?) begge i g moll. Finalen har meget Opsving men Motiverne mangle Originalitet. Overgangen i G. dur klinger fortræffeligt; ogsaa Melodien i Blæsechoret (Basunen). — Sinf. modtoges med Bifald dog vel meest fra Musikere. Massen fandt den vel noget vel lang. Instrumentationen er visselig heel igjennem mesterlig. Alt klinger saa godt. Kun maatte man ønske at R. var lidt mere concis, lidt elskværdigere; lidt mere Mendelsohnsk elegant og Gadisk slaaende. –

— Brev fra Gude og Betsy. Langt og prægtigt! De kom til Df. først i Nov; vare i Julen hos Windgassens og i Seeligenthal hos Ritters. G. har fuldt op af Bestillinger og de leve Begge saa lykkeligt. Agnete ventes «maaskee» i April!! Flamm er i Rom. Oswald A. er kommet tilbage til Df. Der ere 13 Norske i Df nu. Asta Hansteen og Anker ere Carrikaturerne. Bodum er der ogsaa. Gs omgaaes foruden sine Landsmænd, forneml med Lessings, Camphausens, Richters, Smiths, Leutzes og Achenbachs. Betsy skriver sødt som altid.

31. Efter nogle faa Dages Kulde er atter den vidunderlige Mildhed i Veiret indtraadt. Iaften har Paulinerforeningen sin Vinterconcert med Bal for specielt Indbudne. Jeg kunde faaet en Billet gjennem Magnus men den kostede 1 Thaler og det er paa høi Tid at være fornuftig. Og dog havde jeg gjerne seet den Affære!

I Paulinerconcerten opf. Jul. Ottos «Im Walde», et Slags populairt Sang-Tonemaleri der er meget yndet af de tydske Liedertäfel. Comp. dirigerede selv. I 2den Afd. kom Lieder af Zelter, Weber, Marschner, Mendelssohn, Franz Otto, Zöllner og Jul. Otto. Ogsaa Zöllner var tilstede og dirigerede sine Lieder. En Student deklamerede en Inledning til Sangforedragene og for hvert nyt kom en indledende forklarende Recitation. Jeg beklager at jeg ei havde Raad til at gaa derhen.

– I Grenzboten tilstaar Riccius som spaaede Gade saa ilde at dennes 4de Sinfoni modsiger denne Spaadom. Han roser Sinfonien ubetinget — og medrette. — Bargiels op 1. skal være udkommet hos Whistling. — Norman har gjort et Par nye Lieder.

– Fra Leiebibl nylig: Auerbachs Lucifer; ny Følge af Dorfgeschichten. — Shakespeare. — Hos Döderlein om Aftenen: DHrr Wenzel, Eppstein og Jadahson (Elev af Liszt i Weimar).

Februar

1. – I det idag udk. No af «Illustrierte Zeitung» læser jeg en Biografi over Julius Rietz. Han var fød 1812 i Berlin hvor hans Fader ogsaa var Musiker. Han slog sig ogsaa tidlig paa Musiken, dyrkede Celloen og componerede. Han maatte i flere Aar lade sig nøie med en underordnet Stilling som Cellist i Orchestret i Königst. Theater og ombyttede denne først betydelig senere med en ikke meget bedre som Dirigent for Orchestret i det dengang af Immerman bestyrede Düsseldorfer Theater. Her maatte han dirigere alskens Musik og ikke mindst den slette og ubetydelige. Men her blev han bekjendt med Mendelssohn som dengang var Musikdirektor i Düsseldorf. Dette Bekjendtskab og Venskab varede til Ms død og havde en stor Indflydelse paa Rs musik. Retning. Thi tidligere i Berlin havde han gaaet en ganske anden Vei, a la Spontini. Da M. blev kaldet til Leipzig fik R. dennes Post som Musikdirektor i Düsseldorf. Dette var en god Stilling og her componerede han flittigt og erhvervede sig en Routine som Dirigent der har skaffet ham Anseelse som en af de dygtigste Orchesterdirigenter. Han komponerede her sin G moll Sinf; sine betydeligste Ouverturer, Lieder, Chor, os.v. ogsaa et Par Operaer som ei kom til Opførelse. I Berlin havde han tidligere komponeret et Par Liederspiele. I Sl. af 1847 blev han engageret som Dirigent for Leipz. Theatret. Efter Mendelsohn fulgte Gade som Dirigent i Gewandhaus, men da denne gik tilbage til Kjøbenhavn fik Rietz hans Plads. Han har nu en udbredt og indbringende Virksomhed her i Leipzig som Capellmester, Dirigent i Sangakademiet og Privatlærer og Compositionslærer ved Conservatoriet. Han arbeider utrætteligt men savner Evnen til at gjøre sig yndet. Agtet og anseet som en dygtig og begavet Musiker er han dog. Med Biografien følger et slet Portrait og en Kritik (meget rosende) af hans «Corsar». –

2. Krolls Etablissement i Berlin ødelagt ved Ildebrand. ‹…› –

3. Første Orgelstunde i Paulinerkirken for Langer. Jeg prostituerede mig naturligviis og kunde ikke spille en simpel Skala ordentligt skj. det kun var C-dur og med vexlende Fødder. Men jeg vidste ogsaa at det maatte gaa saaledes. Jeg fik et Par lette Trios for Begyndere(af Becker) 3 u. 4st Tonstücke etc f. Orgel v. C.D. Becker. op 13. I og II. – Leipzig. Klemm a 15 ng. at spille, en Stemme paa Manualen, en anden paa Underværket og Bassen paa Pedalen. Næste Time er paa Løverdag fra 12 -

– Extra-Concert i Gewandhaus til Bedste for Lortzings Efterladte. En prægtig, ganske udvalgt Concert, fornemmelig fordi jeg her fik et længe næret og næsten opgivet ønske opfyldt nemlig at faa Livia Frege at høre. Ja, jeg forstaar nu at denne høist poetiske Erscheinung har kunnet vinde saamegen Yndest, og holdes saa høit af Kunstnere som Mendelssohn og Schumann og Gade. Hun er mager og hendes Stemme er noget medtaget; og dog er denne magre Gestalt saa graciøs (hendes Figur er slank og høi; Trækkene ere ædle og aandrige; Næsen noget vel bøiet.) og denne Stemme saa lige udgaaende fra det klingende, bevægede Menneskebryst. Hun synger En i Taarer — mig idetmindste. Hendes Opfatning er saa ægte poetisk, hendes Foredrag saa varmt og musikalskt; hendes Holdning saa bevidst kunstnerisk og saa graciøs, fast dramatisk udtryksfuld. Hun tiljubles overordentligt. — Man gav:

- 1. Lortzing: Ouv. til Undine; ganske velklingende men dog temmelig tynd.

- 2. Allo for Violin m Orch. (A moll) af Viotti, udmærket smukt foredraget af David som selv havde gjort den meget heldige og virtuosmæssige Cadenz.

- 3. Rec. og Aria af Rossini (Amici in ogni avento) ypperligt sunget af Fr. v. Strantz som nylig ogsaa sang den i AbsConc.

- 4. 3 Salonstykker f Violin m. Pfte akk comp og udf. af David. Af hans meget selvroste «Bunte Reihe»; «Erinnerung» og «Ungarisch» behagede mig; «Bolero» mindre. Han spillede dem meget pikant og fremkaldtes og gav en prægtig «Etude»atpaa. –

- 5. Tre Lieder sungne af Fru Dr. Livia Frege. (Rietz akk., ligesom ogsaa til Davids Spil.)

1) Allnächtlich im Traume (Heine) af Mendelssohn. Meget smuk.

2) Aufträge, Manuskr. Lied af Schumann. Aldeles henrivende i Compos. og Udførelse

3. Bänkelsänger Willie (Burns) af David. I skottsk Folketone. Smuk; især Udførelsen! Fremkaldt sang hun endnu en Lied af Mendelssohn jeg veed ei hvilken. —

Til Slutning: II. Franz Schuberts ypperlige C dur Sinfoni. Et stort Tonehav af klingende Bølger. Svulmende af Melodi og tankefulde Motiver og nye, immer vexlende Instrumentaleffekter. Ja lang og bred er denne Sinfoni; især Andanten og Finalen; og dog overraskes man idelig af nye Skjønheder og bliver ei træt. Det er en rigtig Bemærkning at denne Sinfoni kan forekomme altfor udtværet i Claverudtog hvor Farven, Instrumentationen er borte. Thi idelig optræde Motiverne nyt behandlede. — (Cf. Euterpe Concert. d 10de Dec. 1850. –)

4. Hos Richter med et Psalmfragment comp. som en Andante for 4 Solostemmer. Den var ufuldendt da jeg selv fandt Mellemsatsen forfeilet, hvad ogsaa R. medgav. Begyndelsen var god og det Hele i harmonisk Hens. udadleligt. Tillige begyndtes paa dobbelt Contrapunkt. –

– Aften i Theatret hvor Halevys «Thal v. Andorre» atter opførtes. Jeg var betydelig bedre tilfreds med Operaen dennegang og erkjender at den naar den kan gives godt, virkelig er et ganske nydeligt Arbeide. Thi Texten er ganske rørende og interesserer meget — og Musiken, skjønt Halevys megen Larm for ofte gjør sig gjældende og dertil den moderne franske for legére Elegants og Abrupthed, har dog mange særdeles skjønne Partier. Min Dom er derfor dennegang betydeligt gunstigere og — vel overveiet — siger jeg ei mere at den staar under Rosenfeen. Thi i Val d'Andorre er dog mere Musik. Saaledes er 2den Akt virkelig smuk, især Romancen (Roses) og den pathetiske Terzett (Rose, Jægeren og den Gamle). Til min bedre Stemning bidrog væsentligt at Schreiber-Kirchberger dennegang var mærkelig heldigere. Sidst var hun visselig ilde oplagt. Hun sang dennegang reent og meget klarere prononceret og mere dramatisk bevæget. Spillet var udtryksfuldt og det er ikke hendes Skyld at hun er vel gammel for sin Rolle og som Kunstnerinde egentlig mere for muntrere, lettere og mere colorerede Partier. En Anden kunde dog her ikke givet Rose bedre. Tidligere var her en Frl Würst som roses meget — men nu gives Ingen Anden. Mayer sang fortræffeligt men var styg som Fanden sjøl. Behr giver den gamle Jacquess smukke Parti meget godt. Huset var tyndt. –

– Hos Schurmann: 4h Klaveerudt af Schuberts C-dur Sinfoni — (Br & Härtel. P. 3 Th 10.)

5. I. A. A. Z. læses en ganske interessant Corr. Art. fra Kjøbenhavn (for første Gang siden Krigens Udbrud) om Kjøbenhavnske politiske Tilstande; om Ultraerne, om Grundtvig, om de Reaktionaire .os.v. Interessantest er Meddelelsen om Grevinde Danner (Jfr Rasmussen). Hendes Kløgt og Vid udhæves og hendes gode Indflydelse paa Kongen og hendes besynderlige Overtalelsesgave, for hv. selv hendes værste Modstandere have givet tabt, t Ex Biskop Münster der ei vilde foretage Vielsen.

–I Gewdhs Prøven optoges den meste Tid af Tauberts Sinfoni (Manuskr) Comp. var selv kommen hertil for at dirigere Opførelsen. Jeg hørte de 3 sidste Satser; Adagioen var ret smuk; Finalen ret frisk men Menuetten var mig for zopfig. Meget betydelig lader Sinf. ei at være. Taubert viste sig som en dygtig Capellmester. — Den betydningsfulde, høist poetiske og prægtigt udarbeidede Ouv. af Mendelssohn Meeresstille u. glückliche Fahrt» prøvedes dernæst. Strantz sang to Arier. Marie Wieck skal spille men da Orchestr. her ei medvirker, prøvede hun ikke sine Nummere. –

– Iaften gives 5te Euterpeconcert: Ouv til Fidelio (No 4) Fangechor af Samme og et Par Männerlieder udf. af Paulinerne. Saa kommer et Instrumentalsolonummer og til Slut en Sinfoni af Leonhard, der skal være ret smuk. Jeg veed ei endnu om jeg gaar derhen. –

– Jeg gik dog, fordi det ikke vilde gaa med Compos. til Richter. Altsaa:

5te Euterpe Concert hvor jeg sad mismodig og uoplagt og ærgrede mig over det Maadelige i Udførelsen og var for forstemt til ret at nyde det skjønne i Musiken selv. –

- 1. Ouv. til «Fidelio» No 4 E dur.

- 2) Fangechoret af Samme udf af Paulinerne.

- 3) Ouv. Webers «Euryanthe».

- 4) En latterlig sammensat Basun-Concert «mit Orchester und begleitendem Chor»!! Luthers Psalme emballeret i virtuose Passager for en Basposaune! Comp af J Müller, udf af Pohle.

- 5) 2 Männerchöre af Paulinerne a) Aufschwung af Marschner og b) en Scherzlied af Kücken. 2den Deel: En meget simpel, naturlig, melodirig, blid, halv vemodig holdt Sinfoni af Hr J.E. Leonhard en beskeden Musiker der opholder sig her, eller ialfald i Nærheden af Leipzig, og som man næsten aldrig seer noget til. Han skal have en Smule Formue saa han kan leve temmelig uafhængig. Bl. A. har han tidligere compt en Priis-Sonate, der blev kronet. Sinfonien er i E moll. 2den Sats i g dur. 3die og 4de atter moll. Nydelige Motiver forekomme, flere have en ganske russisk vemodig Folketone. 3die Sats Scherzo i temmel langs. Tempo er meget tiltalende. Sinfonien gjør ingen store Prætensioner men virker bedre og ægtere end mangen en som synes saa brillant og grandios og dog er huul og søgt. –

6. – 15de AbonnetsConcert.

- 1. Mendelssohn: Ouv. Meeresstille u. glückliche Fahrt. Contrasten er her høist characteristisk og Musiken er en fortræffelig musikalsk Parafrase af de betegnede Gjenstande. Deilig er Introduktionen som betegner «Meeresstille», og i Allegroen er en Mangfoldighed af friske Tonemalerier som alle concentrere sig i Seiladsen og dens heldige Udfald. Trompeterne ere af herlig Virkning mod Slutningen og høist effektfuld indtræder atter Hvilen i de sidste Takter. — (D dur).

- 2) Rec. og Aria af Mozart (Giunse alfin il momento med Arien Al desio di chi t'adora.) syntes mig bekjendt men jeg veed dog ei hvor den hører hen. Ganske deilig og fuld af overraskende Skjønheder er den. Fru v Strantz sang den ret bravt.

- 3) Beethovens Trio (op 70 No 1) for Pfte, Violin og Cello. Dette er en Musik af dyb Gehalt og maa nødvendigviis høres oftere. Jeg havde den ei klar. Udførelsen af Pianofortet af Marie Wieck var ei slaaende og betydelig tørrere, mattere og ængsteligere end jeg efter hds Renommé at dømme, havde ventet. At hun ingen Clara er og aldrig bliver det, mærker man snart. — David og Rietz havde Strygepartierne.

- 4. Mercadante Arie af Donna Caritea. Brillant udf af Fr. v. Strantz.

- 5) Tre Klaveerstykker udf af Marie Wieck. Heller ikke her var jeg tilfreds. Hun spiller vistnok ganske betydelig virtuosmæssigt men uden den rette Sjæl. Man synes at see Papa Wieck med Tampen i Haanden bag hende. Hun gav a) Barcarole af Schulhoff. Meget yndet Salonnummer. Ganske graciøst men ikke videre

b) Jagdlied af Schumanns «Waldscenen»; kvik og frisk men ei af 1ste Rang. c) Schulhoffs Etude «Le Trille»: meget svær flydende compt. Her var Udførelsen ret fiin og delikat.

II. Tauberts ny Sinfonie i H moll i 4 Satser. Den klinger godt og dens 3 sidste Satser ere ret populaire; i 1ste er Motivet ikke meget stort og Durchfuhrungen besværlig. Gade høres nu og da. Andanten er smuk; Menuettens Hovedtema i Liedform meget smukt. Finalen lidt for bekjendt i flere Hens. Men raskt og kvikt gaar det. Bifaldet var ikke meget stærkt; Leipzigerne og Berlinerne kunne ikke ret forliges. (NB: En svensk Magister til Sidemand). Componisten dirigerede selv. —

7. Brev fra Hjemmet af 28de Jan. — Moder noget plaget af Gigt og Træthed; skriver dog selv ikke derom. Om Ws og den nye Søns Navn. — Om Theodors Reiseudsigter — Om naar jeg tænker at komme hjem; og om Pengene ville holde! Erindre det foreløbige Avertissement. — Axel desværre immer med Hovedpine og Svindelhed. — Politiske Aspekter — bedrøvelige. Kunstneriske dito. W. holder Forelæsninger over Holberg. – Kathinka endnu paa Moss; er selv ved godt Haab og man haaber ogsaa hun vil komme sig. — Hos Lassons altid dette verdslige Levnet. — Statsraad Collett †. — Theodor giver endelig engang et ordentligt Brev. Taler om med 300 Sp at reise til et tydsk Universitet for at studere Chemi. — Om sin Reiseindberetning og sin Stilling til Keilhau. Om Bidraget til Ydale. (Axel om Dahls Idun et Blad der har Tæring).

– Kl 12: Orgelstunde. Ikke fuldt saa prostituerende som førstegang. —

– Hos Klemms: Klaveerudt. til «Das Thal v. Andorre».

8. Regn og avskyeligt Søle. — I Theatret 1ste Opf. af Aubers «La part du diable» «Das Teufels Antheil.» Rom. kom. Op. i 3 Akter. Mig velbekjendt fra Hjemmet hvor den fra de fleste af Hovedpersonernes Side blev bedre opført end her. Men saa har man her rigtignok et Orchester; og bedre Chor, skj. langtfra godt nok. Musiken er velsignet. Fiin, graciøs, dramatisk, overfuld af søde, pikante Melodier; instrumenteret med stor Routine; rig paa Effekter og med mere contrapunktisk Kunst end flere av hs andre Operaer. (f Ex. Qvartetten i 2den Akt; — Sarabanden i g moll). Man hører Mesteren gjennom Alt, og den aandrige Tondigter. Halevy er uendelig langt under Auber i virkelig Opfindelse. Udførelsen var i mange Hens. fatal. Den manglede noget væsentligt: Gratie. Og kan man vente sig den naar man giver Casildas Parti til Frl Henning og Dronningens til Frl Buck!? Gil Vargas: Behr var ogsaa en ægte tydsk Possenreisser. Men Günther-Bachmann saa gammel hun er, var dog en yderst tækkelig, prægtig Carlo Broschi; saa prægtig at see; flink i Spil og efter Evne ogsaa i Sang; skj her hører en Mayers Routine og Kunstfærdighed til. Widemann var ikke ganske ueffen som Don Rafael. Stürmer var Kongen og Hr Wilcke naturl Stor-Inkvisitor. — Operaen med sin underholdende Libretto gjorde Lykke hos det sparsomt besatte Huus. Ja, som sagt, Auber forstaar Tingen!! –

11. Igaar aftes havde Augusta v. Strantz sin Benefiz Concert i Gewandhaussalen. Hun tog hermed Afsked fra Publ. Og Gewandh concerterne maa nu see at faa fat paa en ny. Dog med Castellan seer det tvivlsomt ud. Jeg var ikke i Concerten. Hun skal have sunget ualm. prægtigt. Gemalen Hr Ferdinand sang ogsaa, men betydelig mindre prægtigt efter hvad der fortælles. Radecke spillede Schumanns A moll Klaveerconcert og Dreyshock en Violincomp. af David. Ouverturerne vare: Cherubinis Lodoiska og Mendelssohns Melusine.

– Idag tredie Orgelstunde. Jeg mærker dog nogen Fremgang.

12. I Gewandhsprøven: Schumann: Ouverture, Scherzo u. Finale (Ed). Gade: Ouv. Im Hochland. Beethoven: B-dur Sinfoni. Frl Haller sang en Concertarie: Ah perfido af Beethoven og Stradellas gamle Kirkearie. Skrevet hjem.

13. Inat var Ildløs nedenunder i Hübners Stue. Han vaagnede itide, vækket af Gnistringen og fik slukket. Nogle Minutter senere vilde det have været en høist betænkelig Historie. Jeg sov sødeligt.

– 16de Abonnementsconcert. Et Udvalg af fortræffelig Musik; hvert eneste Nummer var af udmærket musik Gehalt.

- 1. Rob. Schumann: Op 52 Ouverture, Scherzo og Finale (E dur.) Et yderst aandrigt Stykke Arbeide. Ouv. er mindst betydende, men gjør sig dog godt. En Intr. i langsomt Tempo lidt a la Intr. til Wasserträger-Ouv. Allo er let og pikant. Men Scherzoen og Finalen ere ubetinget geniale Arbeider. Scherzoen med det allerkjæreste kortrhytmede Mollmotiv og en Trio i dur ganske original. Finalen er det lunefuldeste Spil af instrumentale, høist sindrigt canonisk og fugeret behandlede Motiver. Slutn. i fuld Fortissimo a-la Marcia er ganske prægtig.

- 2. Stradellas berømte «Aria di chiesa» comp. 1667. En Arie saa herlig, saa opløftende kirkelig, dyb; en Passionsmusik for enkelt Stemme; en inderlig til Himmelen raabende Bøn. Og saa indtrængende melodisk klar, herligt deklameret og ledsaget af det skjønneste Strygeakkomp (især Altviolerne). Denne Arie fortæller man at Chopin lod synge for sig paa sin Dødsseng. Det er et Mesterværk af ædel Sangkunst, at sammenligne med de herlige hellige Billeder af Rafael og Correggio. Men der maa en bedre Stemme og talentfuldere Sangerinde til at udføre den end Frl Haller. Hun sang den med Udtryk og godt Kunstskjøn, men Røsten slaar ei til; den har intet Tiltrækkende. Den er for skarp og formaar ei de høiere Toner. Hun er en af de Sangerinder som man kalder meget respektable og som blot mangler noget høist væsentligt nemlig Stemme. Den er ganske stærk men den klinger ikke. –

- 3. Gades skjønne Tonemaleri: Ouverture Im Hochland (D. dur). ægte skottske Motiver og ypperlig Construktion og Instrumentaleffekt.

- 4. Beethoven: Stor Scene og Arie i mozartsk Stil: «Ah perfido». Den er noget vel lang men særdeles skjøn; Hovedtemaet sødt og det Hele af stort dramatisk Udtryk. Udf af Frl. Haller. (Frl H. har et mørkt ikke egentl smukt, men kjækt, interessant Ansigt, smukke øine og en slank Gestalt. Hun tar sig bedre ud her i Concertsalen end paa Scenen.)

II. Beethovens Sinfoni No 4 i B dur. Commentar er overflødig. Udf. var prægtig.

– Kampen mel Nationalforsamlingen og L. Bonaparte vedvarer. Det nye Ministerium bragte Dotationsforslaget som efter en kort Diskussion blev forkastet med en Majoritet af over 100 St. Der taltes om en frivillig Nationalsubscription, men Prinds-Præsidenten lader til at være klog nok til ei at benytte sig af den. Montalembert talte for Dotationen; Lamartine havde en lignende Tale in petto men kom ei til Orde da Debatten blev standset. Vintersaisonen i Paris er imidl florerende. Veiret er mildt og Folk morer sig; dandser og besøger Theatrene (Aubers L'Enfant prodigue og Halevys Dame de pique.) Den sidste Akt af den Slesv.Holst. Forsmædelse iler mod sin Ende. Armeen reduceres, ja ophæves næsten. østerigerne og Preusserne besætte Rensburg, hvis Kroneværk if. Aftalen besættes af de Danske. Og her er en af Sl. Hs sidste Illusioner tilintetgjorte.

– Vi kneipe nu (Norman, Becker, Sahr, jeg) hos Schatz. Der kan jeg faa mig hvad jeg hidtil ei fandt i Leipzig en ganske ordentlig Kop The der med Buttersemmel til koster 18 pf. –

15. Norman gaaer til Kistner med sit op 2. Vier Klavierstücke. I Theatret. Ungarsk Concertselskab, 15 Personer, under Direktion af Johan Kálozdy, der selv som den 16de spiller 1ste Violin. Denne Musikfg. er høist interessant. De spille uden Noder med beundringsværdig Præcision og en næsten bizar skarp Accentuation og rhytmisk Ejendommelighed. Selsomme er deres ungarske Melodier, af baade i rhytmisk og melodisk Hens. Sædvanl Horn have de ei, ei heller Fagotter (ei engang Oboe!) men Ventilhorn og do. Tromp, Basstuba og forskj. Klarinetter. Dette Ločzerselskab spiller i pragfuldt ungarsk Nationalcostum; røde Snorfrakker (Trøjer) lysblaa engsluttende Buxer, smaa Halvstøvler med Fryndser, Barret med Fjædre. – Program: Ouv til Martha. (mærkv. Tempo.) 2. Cav. Ernani (fortr. blæst af Ventilhornet) 3 Holossy; ungarsk Melodi høist ejendommelig; blandet traurig og vild. 4. Mazurka heroique af Kalozdy, ypperl. udført. I sidste Afd. 1. Cav. Nabuco. 2 Kulhangok, ung. originalpiece af Kalozdy. 3 Qvadrille af Profeten. 4. (Paa Forlangende) Ragozcy Melodien. 5. Klapkamarsch. — Huset var tyndt men Applausen stor. — Mellem begge Afd. spilledes «Die Hochzeitsreise» af R. Benedix; atter et af de Stykker som have Ord for at være saa meget kvikke og morsomme, og som Gud skal vide ere upraktiske og dumme nok. En tydsk Skolemand gjøres her latterlig som upraktisk ægtemand og den unge Kone bruger høiestens 10 Minutter for at curere ham. Enkelte pudsige Situationer komme fore; men in toto er det dumt. Og blev heller ikke synderlig fortræffeligt spillet. –

16. Smukt klart Frostveir med klar Maaneskinsaften. Middagssolen har dog Varme men i Skyggen er Luften saameget skarpere. Jeg er i de to sidste Dage haardt plaget af Hoste og Nætterne ere bedre. Dette Ildebefindende og dertil det sædvanlige Søndagsmelankoli jager mig i Theatret hvor Auber rigtighok ikke befrier mig fra min Hoste men dog lader mig føle mindre Ubehageligheder af den mens hans muntre Tonespil varer (Der Teufels Antheil; for godt Huus og rigt Bifald.)

17. Forkjølelsen bliver slem og jeg maa holde mig inde.

17.–22. Patient og tildeels uskikket til at arbeide. Tiden er da lang nok og Hosten og Snuen udmattende og bedøvende. Jeg læser i min Værtindes Bibel og Walter Scotts «Kloster.» Jeg forsøger nu og da ved Pftet men det vil ei gaa. Idag d 22de ude for at faa lidt ordentlig Mad. Hosten er tildeels borte men Snuen ikke og frisk føler jeg mig ikke heller. –

20. 17de Abonnements Concert som jeg paa Gr. af Katarrhen ei kunde besøge. Den skal ikke have vært af prima Sort, efter hvad Norman og Lindhult fortæller.

- 1. Haydn Sinfoni i D dur.

- 2. Arie af Mendelssohns Elias sunget af Frl Haller.

- 3. (Salon)-Concert for Pfte comp og udf af Ignaz Tedesco fra Prag. Denne Tedesco er renommeret men her paa Concerten gjorde han saa temmelig fiasco. Comp var for slet og Spillet ialfald ikke saa extrardinært at det kunde interessere et saa forvænt Publikum.

II. 1. Mozarts Zauberflöte-Ouverture.

- 2. Der Hirt auf dem Felsen. Lied af Seidl comp. for en Solostemme med obl. Clarinet af Franz Schubert. Comp. roses meget. Den blev udført af Frl Haller og Hr Landgraf.

- 3. Tre Salonstykker af Tedesco.

- 4. Spontini Ouv. til Olympia.

Denne sidste Ouv. ianl af Mesterens nylige Død i Majolato d 14 J. — Spontini var fød i Rom 1778. Hans Hovedværker fremstod i den Napoleonske Keisertid: La Vestale 1807 og Cortez senere. Olympia (1818) kunde ei holde sig og S. Stjerne var ogs. fordunklet af Rossini. Saa drog han til Berlin og virkede der i mange Aar indtil den bekjendte Uenighed mel ham og Kongen. Jeg saa Spontini og hørte hans Olympia (Ouv og 2den Akt) ved Cöllnermusikfesten i 1847.

22. Bargiels Op. 1 Drei Charakterstücke f. d. Pfte. (Lpz. Whistling) har jeg laant af Lindhult. Jeg synes meget godt om dem og bedre end da jeg første Gang hørte dem. De ere ægte Claveerstykker i solid, modern Stil, vel formede, spilbare og charakteristiske. No 1. Allo vivace fis moll. 6/8. No 2. A dur 3/4. Einfach u zart zu spielen. Pikant skj. kanskee lidt søgt. No 3. C-moll 4/4. Modig og gjennem Bargielsk. Jeg troer, hvad jeg før vilde holdt for utroligt, at disse Stykker ville vinde større Popularitet end Normans op. 1. Normans Stykker ere visselig dybere og genialere men de ville af det store Publ ikke saa let forstaaes som Bargiels, der ere skrevne i en Stil som siden Mendelsohn og Heller er ret bekjendt.

Skjønt ingenlunde frisk, gik jeg dog ud idag, og var om Aftenen i den nye store Sal i Centralhalle. (Renschs Casino) hvor Loczer Musikforeningen spillede. Lokalet med dets Galleri tager sig ganske pompøst ud og var overfyldt med Personer af begge Kjøn og for største Delen af det finere Publikum. Men hvorl kunne disse Damer udholde den forfærdelige Tobaksdamp. Overalt maa Tydskere røge; det er endda en Naade at man ikke røger i Theatret og i Gewandhaus. I Universitetscollegierne røges Cigar sans façon.

24. Hos Klemm: Klaveerudt. til Webers Euryanthe, (Pr 6 Th. 16 ng.) –

25. 6te Euterpeconcert.

- 1. Ouv. Wasserträger‹…› – 2. Rec. og Arie af Fidelio. Meget slet sunget af en styg Fräulein Minna Starke. –

- 3. Webers Concertstück en C. f Pfte. udf. af en Hr Th. Hentschell fra Prag — den samme Herre der stadig sidder i Gewandhsprøverne og dèr engang viiste mig et Partitur (Ouv.) af egen Fabrik. Hans Spil var ikke saa ilde, dog noget vindigt og overfladisk.

- 4. 2 Lieder; af Wettig og Mendelssohns deilige Zuleika; ikke meget deiligt sungne af den stakkels Minna Starke. –

- 5. To meget vindige, ordinær-salonmæssige Smaastykker: Notturno og Pensée fugitive — comp. og udf af bemeldte Hr Hentschell. Alt dette var nu tyndt nok og det var ikke det jeg gik at høre; men derimod:

II. Beethovens 6te Sinf i F. Pastorale. Og, skjønt det var i Euterpe og altsaa mangelfuldt nok i Udførelsen, var det dog en prægtig Ting atter at faa denne Sinf. at høre. Det var den første Sinf af B jeg hørte, nemlig 1840 i Salle Valentino i Paris. Dengang troede jeg det var en af Bs aller ypperste. Nu veed jeg at dette ikke er Tilfældet; den staar utvivlsomt under Es dur og B dur og C moll og A dur; og kanskje ogsaa under 8de og 9de som jeg endnu ei kjender. Dog er det en herlig Sinfoni. Det Malende udarter ei til bestemte Tonemalerier. Situationerne ere givne i deres Hovedindtryk. 2den Sats am Bach er dog vel lang. 3die er allerliebst; og i sidste er Contrasten af Uveir og Opklarning fortræffelig.

— I Politiken trække atter nogle Skyer op — men at det derfor bliver Uveir bør man ikke saa let tro. Nemlig østerigs Fordringer i Dresdner-Conferentserne stige mere og mere og det er temmelig klart at det vil have Preussen ikke ved Siden af men fuldstændig under sig — selv regjere i Tydskland og maaskee endog til Slut sætte Keiserkronen paa det allerede keiserlige Hoved. Herover begynder man nu i Berlin at allarmere sig. Men Ydmygelsen kjender der ingen Grændser. Man er «entrüstet» d.v.s. «demobiliseret». Hvis denne Fortydskning af Ordet demobilisere er pikant nok og skriver sig fra Augsb. Allgemeine. At østerig med alle sine Stater vil gaa ind i Forbundet er temmelig afgjort. Rusland har vel tilladt det og hvad bryder man sig da om Frankrigs og Englands Protester. Især Frankrigs — blir det klinger komisk at Frankrig … maner til Opretholdelse af 1815-Traktaten! – Interessante Opsatser i A. A. Z. om Vintersaisonen i Paris; Kunstudstillingen; Ballerne i Jardin d'hiver, og Enthusiasmen i Salle Ventadour for den evig unge Henriette Sonntag. Det hedder at hun i næste Aar her i Tydskland vil slutte sin nye Kunstnerbane. Ja, da er jeg ikke mere her! –

– (Leipziger Tidnings Statistik) I Leipzig udkommer for øieblikket 75 periodiske Blade og Tidsskrifter; et noget mindre Antal end i 1849. Heraf ere 8 politiske Blade: Leipz. Ztg (Kindermuhme), D. A. Z. — Oettingers Neue Leipziger Ztg. — Freisinnige (servilt) og 4 mindre læste. 2 amtliche Anzeigeblätter. — 3 Lokalblätter: Tageblatt, die Volkshalle med ganske heldige Witze (Reibeisen er nok indgaaet) og die Sternwarte. 5 religiøse, 6 alm. literære (f Ex. Bl. f. lit. Unterh. Deutsches Musæum) 3. philol og hist. 4. jurid. og statsøkon. 3 Medicinske. 5 Naturvidenskbl. 2 for Handel. 7 for forskjel Industrianl. 5 Landbrug o.d. 4 for Musik (Brendels neue Zeitschrift f. M. — Senfs Signale — Mus. Monatsberichte. — Euterpe (?)) 5 for andre Kunstgrene. 15 Unterhaltungsblätter, nemlig: Abendzeitung. Bl. a. d. Gegenwart, Oettinger Charivari. – Z. f. d. eleg. Welt. – Europa – Illustrierte Zeitung. – Do f. die Jugend. – Illustr. Magazin. – Modenzeitung. – Morgenstern. – Novellenzeitung. – Pfg Magazin. – Neues Unterhbl. f. Stadt u. Land. – Weinachtsbaum. – Weltspiegel. —

NB. Die Grenzboten er formodentl henført til de 8 politiske — Indh. er dog blandet politisk-literært-kritisk.

26. Theatret: Første Opførelse af Webers paa nyt indstuderede Opera «Euryanthe». Denne Opera er uden Dialog og, skjønt mindre slaaende i sin Virkning, mindre populær end Freischütz, i musikalsk-dramatisk Hens. dog et Værk af stort Værd, en romantisk dramatisk Musik af stor Gedigenhed og i sin hele Construktion gjennemført med stor Consekvents. Imidlertid er desværre ogsaa her de herligste Toner ofrede paa en forfærdelig tom og langweilig Handling. Det blev skabt paa en Tid da den overspændte Romantik endnu var i Flor. Provençalske Riddere og Kjærlighedskvaler og Døde som ei faa Fred i Graven og Kjeltringer i Buxer og Skjorter som paa alle Maader søge at tilintetgjøre Dyden og Uskyldigheden — der dog seirer tilsidst — dette er Ingredientserne i Helmine v Chezys deplorable Textbog. Hun har valgt et Sagn fra Provence fra Anno 1110, om Euryanthe og Adolar og Skurken Lysiart og Djævelinden Eglantine. Sagnet er ogsaa behandlet af Schlegel. Men Fr. v Chezy har betydelig forværret det som det lader. Midlet hvormed Lysiart ved Eglantines Bistand søger at overbevise Adolar om Euryanthes Utroskab er i Sagnet nok ikke paa langt nær saa dumt som denne Historie med den begravede Emmas Ring («Nichts eh' kann Ruh mir werden bis diesen Ring aus dem ich Tod getrunken, der Unschuld Thräne netzt, und Treu dem Mörder Rettung beut für Mord» (!)). I første Akt siger Lysiart til Adolar at han vil paatage sig at overbevise ham om Es Utroskab og om at hun hører ham, Lysiart, til. Men hvorledes, quibus auxiliis, det veed han endnu selv ei. — Eglantine som elsker Adolar og derfor hader Euryanthe (og nu Adolar med fordi han elsker E.) aflokker E. Hemmeligheden med Emmas Ring og tænker som saa — deraf kan jeg benytte mig. Men veed ligesaalidt som Lysiart ret hvorledes og quibus auxiliis. Men i 2den Akt, da hun har været i Gravkapellet og har bemægtiget sig Ringen, hører Lysiart hendes Monolog og da slaa de to sig sammen. L. fremtræder i 2den Akts Finale med Ringen som han siger sig at han har af E selv, der altsaa for ham har røbet Hemmeligheden. E. benægter, men Ingen tror hende, den Rene, ‹…› og Alle tro ham, Kjeltringen. Adolar fører hende med sig og i 3die Akt i Vildnisset; i Maaneskinnet skal hun dø Døden. Men saa redder hun ham for en Slange (!) og saa synes han det gaar ei an at dræbe hende og saa gaar han sin Vei og lader hende tilbage i Ensomheden. Saa kommer Kongen og Jægerne og finde hende, og da først faar hun Munden paa Gang – siger at Eglantine er den som har forvoldt det Hele. Og saa dræber Lysiart Eglantine og Euryanthe faar sin Adolar igjen. — Denne Handling udspunden i 3 lange Akter er til at sove ind under, var ikke Webers deilige Musik der. Og selv med den blir Sagen betænkelig nok hvis ei Euryanthes Fremstillerinde besidder Talent til at fængsle, ei alene med ypperlig Sang men ogsaa med ypperligt Spil og en ideal Fremstilling af den ædleste Qvindelighed. Til de øvrige Hovedpartier fordres ogsaa Kunstnere af 1ste Rang for ret at holde Operaen oppe. Og saa kan man begribe at Udf. her i Leipzig lod væsentlig tilbage at ønske, og at den overhovedet ei har vundet stor Popularitet. Euryanthe var skrevet for Henriette Sonntag og blev siden saa ypperligt givet af den berømte Schröder-Devrient. Her havde Caroline Mayer Partiet. Og da fik man blot en god Sang. Det øvrige slog ei an; Personen er tør som Træ og Spil er ei er meget Spor af. Eglantine er en kvindelig Skurk og en saadan magter ei den godmodige, gemytlige, fyldige Schreiber-Kirchberger med sin venlige bløde Stemme og sit milde Væsen at fremstille. Hun var endnu mindre paa sin Plads end Mayer. Og det var Synd for dem Begge. Thi de ere begge paa deres Plads virkelig dygtige Kunstnerinder. Behr (Lysiart) er en grovslagen brølende og vibrerende Basbuffo og formaar aldrig at opfatte et Parti fiint og korrekt. Widemann (Adolar) var da egentlig den Bedste — en kedsommelig Elsker som man rigtignok kunde ønske en friskere, fuldere og blødere Sang. De øvrige Partier ere underordnede; Kongen: Stürmer; og de bukoliske Bertha og Rudolf (Henning og Quint.). — Musiken er durchgehend Webersk. ædel formet, lidt sentimental-romantisk til Overflod, men atter saa sød og deilig; lidt harmonisk overfyldt, men atter saa harmonisk velgjørende især i de herlige Chor og Ensembler. 1ste Akt behagede mig bedst. Derefter 3die. Mindst anden. Maaskee laa det i Udførelsen. Maaskee skriver jeg senere en kort Skizze af dens Indhold.

27. 18de Abonnements Concert.

- 1. Fr. Schneider Ouvert. til Schillers Braut. v. Messina (g-moll, ædel Stil; pathetisk.)

- 2. Mozart. Rec. u Arie af Titus. (Ecco il punto o Vitellia) med obl. Clarinet. Ret musikalsk og udtryksfuldt sunget af Fräul. Haller.

- 3. Chopins guddommelige E moll Klaveer concert. En Overflod af herlige Sager. Især Hovedmotivet i 1ste Sats! Meget hæderligt udf. af Georg Mertel af Conservatoriet. Dog uden den rette Chopinske Aand — men den er saa Faa given. Tellefsen foredrog 1ste Deel deraf med ulige mere Geist.

II. 1. Mendelssohn: Sinfoni No 4 i A dur. comp. for det philharm. Selsk i London. I det Hele en høist tiltalende og meget populær holdt Musik. Mere frisk og sød og mild end egentl sinfonisk stor. — 1ste Sats Allo vivo minder i Hovedmotivet om Rietz' Sinfoni. 2den Sats Andante i a moll er en herlig Lied i Volkston, med næsten nordisk Klang. 3die Menuetto con moto moderato; smuk men ikke saa usædvanlig som 2den Sats. 4deSats ganske henrivende componeret. Presto i Saltarelloform (a moll).

- 2. Rec. og Arie af Spohrs Jessonda. («Hohe Götter» Arien nemlig) smuk — dramatisk lidenskabelig i Spohrs bekjendte Maneer. Udf af Frl. Haller –.

- 3. Beethovens Ouverture til Egmont. Prægtig udført. — (I Direktionslogen sad Arvefyrsten af Sachsen-Weimar og nogle andre Storherrer).

– Börsenhalle om nogle Gadeopløb i Stockholm hvor Militæret maatte bringe Orden tilveje. — Kongen har personlig aabnet Storthinget og var endnu i Christiania. — Ministerkrisis i England; Russell aftræder. Stanley i hs Sted. (?)

28. Nu da Vinteren lakker mod sin Ende kommer den egentlig først for Alvor. Kulden er i den senere Tid føleligere skj. just ikke meget stærk. Idag sneer det og er koldt og vindigt.

Marts

1. Brev fra Hjemmet af 21ste Moder havde ligget nogle Dage syg af en som det lader temmelig mild Influenza. Theodor har nu ikke Frieberg men Berlin eller Bonn i Sigte. Chemiposten har han ei Haab om da den averteres vakant i tydske Blade. Axel længes fra Dunker og tænker paa at gaa til Skjelderup hvis Kaltenborn bliver Sagfører. Lina skriver nogle Linier. Alt vel derude. Kathinka er ført til Christiania men er fremd. lam og der er lidet Haab at denne Lamhed nogensinde forsvinder (!) Høist nedslaaende ere de offentlige Nyheder om Storthingets Radikalisme og Bonderaahed og om Arbeiderurolighederne i Levanger hvor Militæret er sat i Rekvisition for at bringe Orden tilveje (Thranes Udsending Hr Mikkelsen). NB. Axel fortæller at Rosenkrone for Tiden skal opholde sig i Neapel. –

— Norman førte mig med sig i Leipziger Liedertafel der gav en «Gesangunderhaltung i Hotel de Cologne. Han havde nemlig lovet Dirigenten Hr Voigt, med hvem han er bleven bekjendt i «Schlafrockforeningen», at spille ved denne Leilighed. Liedertafelet bestaar af lutter unge Handelsmænd; særdeles talrigt er ikke Choret og med dets Præstationer er det meget tyndt bevendt. Især vare Tenorerne høist betænkelige. Da der efter Concerten skulde souperes og dandses havde jeg ventet at træffe en anseelig Samling balklædte Damer. Men ogsaa dermed var det tyndt bevendt — og ikke een rigtig smuk, saa jeg. Lokalet (jeg saa blot den mindre Sal med de omliggende Rum) er elegant og Arrangementet var ret nobelt. Man gav: 1) Fischers Meeresstille u. glückliche Fahrt der rigtignok blev ganske anderledes sunget af Paulinerne. 2) En temmelig udtværet og mislig 4st Comp. af Dirigenten Hr Voigt. 3) spillede Norman «Mendelssohns Andante cant. con All. agitato» (in H) og af Bennett et meget smukt lille Charakterstykke. N. spiller i høieste Grad musikalsk, med det behageligste Anslag og det skjønneste Udtryk — saa simpelt og beaandet. Men det lod ei til at det nærværende Handelspubl. forstod sig derpaa. 4) Grosse Wanderschaft — en med stor Routine comp Scherz-Quartett af Zöllner (der selv var tilstede. I anden Afdeling kom 1) Jægerchoret af Euryanthe 2) Kückens Steckbrief. 3) spillede Grützmacher en Fantasi f. Cello af egen Fabrik; Udf. var smuk, Compositionen temmelig ubetydelig. Item en Vals af Batta. Det var noget for Kræmmerne og her applauderede de ogsaa stærkt. Norman akkompagnerede. 4) Mendelssohns skjønne 4st Lied «Der frohe Wandersmann» og til Slut 5) Zöllners: «Clausur-Walzer.» Den bekjendte «o itum». Souper og Bal brød jeg mig ikke om at bivaane.

2. Idag har Leipzig det prægtigste Slædeføre og Alverden er ogsaa ude at gjøre Schlittfahrten pom Promenaderne. Det er koldt og snoer og fyger. Altsaa dog en Eftervinter. –

I Theatret gaves tvende Possenspiele hvor en Gjæst, en bekjendt Comiker Hr Wallner spillede ganske fortræffeligt; hans Comik er af den høiere Art; han er ingen blot og bar Possenreisser skj. han ogsaa forstaar det tilgavns. Piecerne vare morsomme og jeg lo ganske kosteligt. «Der Viehhändler a. Oestreich» er en Wienerposse hvor den ærlige ufordærvede Bondenatur midt oppe i den fine Verdens Flitter og Usandhed giver en heel Deel ganske slaaende og grundkomiske Situationer. Viehhandleren besøger neml sin Broder der har svunget sig op til en rig Grosserer og har faaet sig et adeligt Navn og for bedre at staa sig med de Store fornegter sin Slagtehandlerherkomst. Ibl. hr Wallners Sange forekom et Par Couplets om Louis Napoleon og Hassenpflug der vare ganske vittige og foraarsagede en uhyre Skoggerlatter. «Der verwünschte Brief» er en Posse af laveste Sort men til at lee sig syg over naar Hovedrollen bliver givet saaledes som hr Wallner gav den. Heel ynkeligt tog sig de fleste herrer Leipzig-Akteurer ud ved siden af denne fremmede Mester. Gode vare imidlertid Hr Guttmann og hr Menzel.

3. Fastelavnsmandag. De materielle Leipzigere æde da det dobbelte Antal Pfannkuchen og i Centralhalle er Fastnachtsball og imorgen i Tivoli Volks-Maskenball. Snefog fast hele Dagen.

— I Gewandhaus 2den Quartett-Soiree. 1) Schumanns Strygequartett No 1. Am (eller rettere F dur.) En Musik der maa høres oftere; Intr i Am gaar over i 1ste Sats F dur. Finalen fandt jeg høist spirituel. 2) En ny Sextett af Spohr (C-dur) (2 Violiner, 2 Bratscher, 2 Celloer) hvis Adagio var ganske deilig. Forresten var denne Musik ikke just saa meget slaaende; dog altid værd at høre. Finalen er i to i hindanden blandede Rhytmer. Egentl en Blanding af Scherzo og Finale. 3) Mendelssohns med rette berømte Octett for Strygeinstr. (Es Dur), en Comp. hvis ædle store Anlæg og klassiske Præg, klare Form og høist tiltalende Motiver fuldk. henrykkede mig. I 4 Satser bevæger sig denne kunstige Væv af otte Stemmer og i alle disse 4 Satser er intet tomt og kedsommeligt. Vidunderlig er Scherzoen i g moll. Octetten udf af David. Dreyschock. Röntgen. Becker. Hermann. Hunger. Rietz og Wittmann. Sammenl mel de tre Componister faldt dennegang rigtignok ud til Fordel for Mendelssohn. –

6. Gewandhausprøven fandt først Sted iformiddags. Musikdirektor Aug. Walther fra Basel dirigerede en af ham compt Symfoni (Es. dur) der heelt igjennem er en Efterligning af Beethoven; et vel gjennemtænkt og med stor Dygtighed udført Stykke Arbeide der dog i væsentlig Grad savner originale og betydningsfulde Motiver. Formen er, som Anlægget, ret udmærket men Midlerne hvormed han virker ere tildeels laante og klinge som svage Efterklange af det store Forbillede. Sinfonien er i en ret alvorlig, bred Stil — vel lang men behager mig ganske vel ved Siden af de saa hyppigt forekommende Uberschwänglichkeiten hos de nyere Componister. I denne Sinf er ingen Spor af Mendelssohn og Schumann. Den har 4 Satser. Allo i D. Adagio smukt anlagt skj. Motivet er noget mat. Scherzo a la Beeths C moll — og Finale med en Introd. i langs. Tempo. — Saa udf. Ouverturerne til Tell og Preciosa; og da David som skulde spille Mendelssohns Violinconcert var bleven pludselig syg kom Dreyschock istedet med Concerten af Molieque (Am No 5 tidligere givet i 2den Abs Concert.) Ifølge Programmet skal endelig Signora Castellan synge iaften men hun vil først kunne komme hid Kl 3 med Berlinertoget og saaledes gik vi Glip af denne Erscheinung i Prøven. Der holdes en Extraprøve Kl 1/2 4. –

— I «Nationalztg.» læser jeg fra Christiania at Thrane d 24de Feb havde villet foranstalte en Arbeiderprocession i stor Stil der skulde anholde hos Kongen om et nyt Ministerium o.s.v. og paa den Maade celebrere den franske Revols Aarsdag — – men Kongen havde frabedet sig æren og saa nøiedes man med en Tale af Thrane paa Torvet, hvorefter man skiltes i al Rolighed. –

— Ministeriet Stanley kommer ei istand og Russell bliver ved Statsroret. –

— 19de AbonnemtsConcert (Mad Castellan-Giampietro fra Berlin.)

- 1. Sinfoni (Manuskript. Es dur) af Aug. Walther; under Comps Direktion. Den blev af Publ modtaget med større Bifald end man kunde have ventet. Og dog var det vel mere en succes d'estime som man vilde tilkjende ham. Stilen forekom dog vel gammelmodisk for vor Kunstperiode og Efterligningen af Beethoven vel slavisk. Men man hørte Musiken an som et Arbeide af Gehalt med stort Herredømme over Form og Instrumentation.

- 2. Arie (Slutns-Arien) af La Sonnambula sunget af Madame Castellan.

- 3. Violinconcert af Moliique (Am) ogsaa dennegang fortræffelig udf af Dreyschock.

II. 1. Weber: Ouverture til Preciosa.

- 2. Romanze af Rossini (uvist hvilken) sunget af Md Castellan til Pfte akk. af Rietz.

- 3. Rossini. Ouverture til Wilhelm Tell. Ganske herlig; og ypperligt spillet. Den blev modtagen med formelig Enthusiasmus og endog forlangt dacapo hv. naturl. ei opfyldtes.

- 4. Variationer af Rode; det bekjendte deilige Tema med Violinvariat; hvoraf her 2de vare omskrevne for Stemmen (Es dur) udf. af Mad Castellan som maatte paa det enthusiastiske Forlangende gjentage dem.

Altsaa Castellan kom dog — og i det sidste Moment. Kl 1/2 4. Salen var propfuld og Forventningen spændt. Hendes Erscheinung er ganske yndig, mere graciøs end egentlig smuk. En fiin zart Skabning med et sødt Ansigt – en hvælvet Pande bøiet, fiin Næse, ganske nydelig Mund, mørkebrunt Haar og mørke, livlige øine. Desværre saa jeg hende fra Galleriet ei klart nok. — I den første Arie vilde Stemmen ei ret behage mig. De dybe Toner ere stærke men forcerede, ligne mere Fagottoner end Toner fra et Menneskebryst; hendes naturlige Register er i Høiden (voix de tête) og hun tager reent og klart skj. noget skarpt det høie Es. Foredraget er yppeligt; en decideret Virtuositet og et kunstnerisk besjælet Foredrag. Hun er forresten mere for Theatret end for Concertsalen; hun gebærder sig for stærkt og synger med mere end Munden alene. Hendes Methode klinger ganske Garciask. Hun er Fioritursangerinde og passer bedst for de stærkt colorerede Partier, skj ogsaa den simple Cantilene kommer til sin Ret i hendes Foredrag. Spor af Reisens Besværligheder vare at mærke især i den første Arie. Romancen af Rossini sang hun deiligt i enhver Hens. Vokalisationen var ypperlig og Tonerne klokkerene, og, naar undtages Ydertonerne bløde og behagelige; kun for skarpe i det dybe. Ganske henrev hun mig med sine Rodeske Variationer; dette var et complet Mesterstykke udf. med en næsten legende Ynde. En ret hjertegribende, dyb-genial Kunstnerinde som en Lind, Sonntag, Malibran er hun ikke; men en herlig Coloratursangerinde med utvivlsom dramatisk Begavelse. Hun har ei en Fiorentinis fortryllende Ansigt men dog et sødt yndigt Ydre og en zart Gestalt. Hun gjorde stor Lykke; ça va sans dire.

NB. Mad Castellan tilhører egentl Pariser Operaen; men ogsaa Italienerne i London og Paris. Hun er en excellent Rosina; Amina; men giver ogsaa Norma, Lucretia og Desdemona. I Propheten synger hun Bertha ved Viardot Garcias Side (Fides). Hun har i den sidste Tid gjestet i Berlin og fortryllet Berlinerne som den italienske Operas Primadonna. Hun gaar nu med det første til London saa jeg desværre ei faar høre hende og see hende paa Scenen i Berlin naar jeg kommer did. — (I de rodiske Variationer solfeggierer hun med beundringsværdig Kunst og Lethed. Hun gjør en frem- og tilbagegaaende chromatisk Skala og løber op til es =.

8. I Orgeltimen gjennemgaaet et Par Stykker af A. Ritters «Tonstücke f. die Orgel z. Gebrauch b. öffentl. Gottesdienste. Heft 4 Eller med anden Titel: Sechs Choral Vorspiele (Trios) mit Ped. Applikatur v. Ritter. op. 7. (8 1/2 ng.).

– Om Aftenen i Theatret Mozarts Figaro; Frl Mayer sang dennegang Grevinden og sang meget godt. Günther-Bs Susanne var bedre forrigegang. Pagen var forfærdelig.

– Det vinterlige raakolde Veir vedbliver. Jorden er haard og af den faldne Snee er endnu en god Portion tilbage idetmindste udenfor den egentlige Stad.

10. Betydeligt mildere i Luften. Klart Solskin der optøer den resterende Snee. Iaften baade Euterpe-Concert (d 7de) og Opera; Benefise for Lortzings Efterladte. Man giver 1ste Akt af Czar u. Zimmermann. 2den af Rolandsknappen og 3die af Undine. I Euterpe opfører Dorn fra Berlin en af ham compt Symfoni (G moll). (Denne Sinf gjorde stor Lykke.)

— Hos Norman som spiller sin Trio (D. Pastorale comp i 49.) eft Partit. Den klinger friskt og flydende især 1ste og 2den Sats. hv. jeg hørte heelt. –

12. og 13. Skrevet hjem til Axel, Moder og Grevinde Wedel.

13. Idag kom en heel Bataillon østerrigsk Infanteri hertil paa Tilbagemarschen fra Holstein. En General var med og Tropperne marscherede fra Magdeburgerbanegaarden til Rossplatz hvor den opløste sig for at indkvarteres, da den neml. holder Rastdag her. Ligetil d 18. ville disse Gjennemmarcher fortsættes. De hvide Vaabenkjoler tage sig godt ud men i Vinterkostumet see Soldaterne ikke godt ud. –

– En interess Art. i A. A. Z. om Scenerne i den franske Legislative ianl af Cretons Forslag om Tilbagekaldelsen af Forbandelsesdekretet mod Bourbonerne.

— I Aviserne berettes at Gade er bleven Organist ved Garnisonskirken i Kbhvn.

– Idag er det deiligste Veir. Ganske varmt i Solen; ganske foraarsluftigt. –

– I Gewandhaus gives iaften Extra Concert neml: til Bedste for de Fattige Der opføres: 1. Beethovens Pastoral Sinfoni og

2) Mendelssohns Musik til «Antigone» med tilh. Recitation (udf. af Behr og Frl Schäfer.).

Jeg hørte den største Deel af Prøven igaar. De to sidste Satser af Sinfonien som her rigtignok gaves heel anderl. end i Euterpe. Antigone prøvedes stykkeviis og uden Sammenhæng. Sangen udf af Paulinerne. Min tidligere Mening om denne Musik er ikke synderlig forandret. Efter det oprindel. Program skulde Mme Wartel fra Paris have spillet en Pfteconcert af Beethoven. Men hun var ei kommen fra Berlin. Maaskee faa vi hende i sidste Concert.

— Norman forærede mig Billet til Concerten og jeg angrede ei paa at jeg gik derhen. Pastoralsymphonien er dog deilig naar den bliver saaledes udført. Især er Andanten og Hyrdescenen efter Stormen sødt, idyllisk componeret.

Musiken til Antigone gjør i sin Heelhed et ganske imposant Indtryk skj. den ikke er saadan som man egentl kunde ønske sig en græsk Musik. Ms Feilgreb er egentlig at have villet componere en saadan i metrisk Hens. musikalsk umulig Text. Men da han engang havde sat sig det i Hovedet var han ogsaa Mand for at løse Opgaven. Det er en Musik der i og for sig er rig paa Skjønheder; men dog for lang — især det melodramatiske. Ouverturen er høist ædel. No 1 behager mig ikke meget men derimod No 2, mere af No 3; Eros Hymnen: No4. No5 den herlige Bacchus-Dethyrambe og Slutningschoret i No. 7. Behr foredrog det indledende og forbindende Digt og havde Kreons Parti i Melodramet. Schäfer Antigones. Choret kunde være stærkere og mægtigere og Solierne finere foredragne. –

14. Jeg var iformiddags hos Freges, nemlig hos den berømte Frau Doktorin og hendes betydelig mindre berømte Gemal, Professor juris extraord. (uden Tilhørere!) Norman tog mig nemlig med og præsenterede mig som en Ven og Landsmand. Anledningen var en Matinée musicale og der var et ganske betydeligt Antal Tilhørere. Freges boe ved Promenaden vis a vis Schwanenteich. Man samledes i en stor smuk Sal og et tilstødende Kabinet. Først ombødes Viin Chokolade o. d. Saa spilledes en Quartett af Mendelssohn (den med den ital. Canzonetta) af Rönntgen, Becker, David (Alto) og Grabow. Derefter sang Fru Frege fire Mignonslieder comp. af Schumann. Disse Lieder ere ikke alle ubetinget at rose men et Par af dem især «Kennst du das Land» behagede mig meget. Hun sang dem deiligt, høist udtryksfuldt og Norman accompagnerede fortræffeligt. Forestillingen sluttede med «Requiem über Mignon» comp. for Orch. Chor og Solis af Schumann. Orch. havdes ei og Langer udf. Akkomp. paa Pianoet. Compositionen er ikke klar og simpel og melodisk. Den høres førstegang ialfald søgt og usund men har nu og da ret prægtige Enkeltheder. S. synes her at fortabe sig i contrapunktiske Kunststykker, søgte Harmonier, fremtvungne Imitiationer. Mell de Udførende vare flere Conservatoristinder og Paulinere. Bl. Solierne (en deux) Fru Frege og Fru Seeburg. — Mellem de Tilstedeværende bemærkede jeg Moscheles m. Frue og Datter, Kistner med 2 Niecer; Dr. Petschke. Hauptmann. Gräfin Hohenthal. Härtels; Radecke m.fl. Tonen forekom mig lidt vel stiv og aristokratisk «sein-vollendet». Fru Frege lader imidl til at være et en ret sød og venlig Dame, der kun har den let tilgivelige Svaghed gjerne at see sig tilbedet og forgudet som genial Kunstnerinde. Gemalen forekom mig ubetydelig. Ved Afskedscomplimentet erfarede jeg at Norman havde bevirket at jeg maatte komme derhen hver Søndag til de musikalske Matineer. Nu, «meinetwegen»! –

— Freges ere meget splendide mod Norman. Han fik i Eftm. en Opfordring til at reise til Weimar for at høre «Die Tannhäuser» og 10 Th. i Reisepenge. P.S. (Han reiste i Selskab med Fru Frege og Kistner. d 15de Om Aftenen var Tannhäuser. D 16de om Fm. spillede han for Storhertugen hos Fru Freges Søster.)

15. Det milde Veir vedvarer. Igaar aftes i Maaneskinnet var det saa ganske deiligt, klart og mildt.

Da jeg kom til Orgeltimen idag sad Radecke der og spillede en rivende Orgeltokkata af Bach. Han er paa Orgelet en heel Mester. –

— I «Grenzboten» for idag staar en interessant Fortælling om en eventyrlig Sergeant i den sl. holst. Hær. Hans Navn fordølges af flere Grunde, men det fortælles at han da Krigen udbrød var i Bergen i Norge hos en Fiskehandler med hvis Datter han var forlovet. Men han forlod Geschäft og Brud og gik i Krigen. Han udmærkede sig der som en forvoven genial Forpostdjævel og de morsomste Details berettes. Tidligere havde han som Liniedandser, Jongleur, Skuespiller, Bugtaler &c erhvervet sig Færdigheder som kom ham til stor Nytte i de Streger han spillede Fienden. Til Slut blev han taget ved Vingebenet og gjort til Fange. Om han i Kbhvn er død af sine Saar vides nok ei bestemt; man haaber dog nei. Han havde lovet at gifte sig med sin norske Brud naar Krigen var endt.

— Paa Senffs Forlag er idag udk. Normans Pfte-Transkriptioner af udvalgte Lieder af Lindblad. De sælges stykkeviis a 10–20 ng. Jeg tror der ere otte No.

— H.C. ørsted er † i Kjøbenhavn. — Ole Bull er i Hamburg hvor han giver Concerter. Hvorfra kommer han vel did? Fra Asien??

— Siden sin Malheur med «Betleriet» (Dotationen) synes L. Bonaparte betydelig at have tabt Terrain. Og han skal selv begynde stærkt at betvivle sin Præsidenturforlængelse. Der er nu idelig Kiv mel Partierne og mange tror at man gaar nye Omvæltninger imøde.

17. og 18. Plageri med en Dobbel Fuge. Slem Hoste om Natten. —

— Igaar d 17de kom østerrigsk Artilleri og Schützen. Deres Uniformer ere usædvanlig hæslige. Artilleriet bar brune Frakker med røde Opslag; Jægerne lyse graa med grønt. Begge bære paa Hovedet en Mellemting af Trekantethat og rund do. –

18. I Theatret «Euryanthe». Her er dog store musikalske Skjønheder. Kun Skade at Sujettet er saa forfærdelig kedsommeligt og dumt. Udf. var fra Chorets Side dennegang meget mislig. Meyer er for haard og tørr for sit herlige Parti. Kirchberger for blød og godmodig for sit. Behr er den bedste skj. han nu og da brøler vel stærkt. Men Musik forstaar han og Skuespiller er han ogsaa. Ibl. Balletmamsellerne vækker Frl Deich nogen Opsigt siden die Rosenthal er gaaet bort. Denne Deich seer ogsaa virkelig ganske sød ud. Frl Schäfer sad i Logen og hendes øine søgte den unge smukke Skuespiller Deetz i Parterret og det syntes som om Begges mødtes — og at den gode Schäfer ikke har spillet Clärchen uden Følger for sin Hjertefred. — Primadonna Mayer skal have faaet Wirsing til at opsige Schreiber-Kirchberger. Denne havde neml. med Grund besværet sig over at komme for lidt frem i «første» Partier og ytret privatim at hun da vel maatte gaa sin Vei. Men Mayer fik Theaterdirektøren til at forekomme hendes Opsigelse med sin. Nu – jeg gaar ogsaa snart bort og da kan man stelle sig som man vil det gaar mig ikke an! Jeg sagde før at 2den Akt i Euryth behagede mig mindre end tredie; det veed jeg dog ikke nu. Vel udført vil 2den Akt maaskee være fuldk. saa god som 3die mens dog Begge staa tilbage for 1ste. Den hele Finale i 2den Akt til Ex er høist dramatisk og fuld af skjøn Musik. I 3die er Hovedinteressen Euryanthes og Adolars Duett og hds paafølgende Scene i Forladtheden. Men hertil hører en stor Sangerinde og Skuespillerinde. Musiken er for Hovedparts Vedk. usædvanlig svær og byder sikkert ogsaa i Orchesteret ganske alvorlige Sager.

21. Sachsisk Busstag. Foraars-Jevndøgn. Det mildeste herligste Foraarsveir. Al Verden er ude at spadsere og man seer Damer med deres Sytøi sidde ved aabne Vinduer. Ja hos Bonnerand sidde endog endeel Giæster og drikke Caffe i det Frie. Idag for et Aar siden var her fuld Vinter.

(MK: Beethovens Fantasi f. Pfte med Chor og Orch.) — Laant hos Schurman Bs 9de Sinfoni (Czerny. arr. 4h). — Schumanns Kreisleriana. Neue Ausgabe b Whistling. — Variationen v. Mendelssohn. Bd op 83 Nachgel. Werk. Meget smukke og anvendelige for Elever af Betydenhed.

Hos Klemm: Schumanns «Waldscenen». Cherubinis Cm Requiem; Klaveerudtog –.

22. Ny Musik i Orgeltimen: Orgel-Archiv v. Becker u. Ritter; II Heft. Vorspiel v Becker 4st. (no 2). Ialt 12 Stykker. (Leipzig. Friese. 20 ng.)I Theatret: Fra Diavolo. Ingen udmærket Opførelse. Günthers Zerline er 20 Aar for gammel. Dog er hun flink og i 2den Akt ganske pikant. Widemann er for tør. Milord Behr for grov i sin Comik Milady Buck bedre end jeg kunde vente bliver dog altid Buck. Lorenzo Qvint temmelig ynkelig. Ballmann som Beppo en Skandal. Stürmer Giacomo ret god. Verten: Steinbeck slet. Widemann synger Diavolo ret godt og især den famose Arie men savner Lethed og Elegantse i Spil og Friskhed og Blødhed i Røsten. Orchestret naturligviis Hovedinteressen.

23. Endelig Vaardag. Jeg skulde været med Norman hos Freges men N. var ikke vel og alene vilde jeg ei gaa derhen. — (Min Vertindes Present: Røghuen!).

25. Brev fra Hjemmet; fra Axel. Hjobspost om Malthes Sejer i Vandspringssagen. Forlig sluttet saa at Moder betaler en Erstatning af 100 Sp og desuden Omkostningerne, Daarlige Pengeudsigter desformedelst! — Endnu ubestemt med Theodors Reise. — Moder var syg den Dag Brevet sendtes. — Jernbanesagen afgjort i Storthinget d 15de efter tre Dages Debat. Den kgl. Prop. bifaldtes med 82 mod 24 St. Man jublede paa Galleriet og bragte siden Schweigaard mfl Vivat. — I Levanger var Alt roligt. Kongen reiste d 10de — Hallager er forlovet med Agnes Rustad (!). — Fru Oberstl Møller †. – – –

26. Baade igaar og idag Concertprøve. Idag var den fuldstændig da igaar kun Sinf. og Loreley Finalen prøvedes. Jeg var der ikke igaar. — Det var en kolossal Affære idag! — Først spillede Mme Wartel fra Paris, en ganske fortræffelig Kunstnerinde, der ogsaa skal skrive aandrige Feuills i la Patrie, Webers herlige Concertstück. Hendes Spil er belivet, meget fiint, brillant og nobelt musikalsk. Det er en ikke ung Dame med et klogt charakteristisk Ansigt. Hun seer ægte parisisk ud; skj. snarere styg end smuk var hun dog ret elegant og gracieus.

Saa kom Cherubini som jeg altid har saa kjær; dennegang med sin fyrige Ouv. til «les Abencerages». (Intr. pathetisk og en fulminant Allo).

Derefter prøvedes de 3 første Satser af Beethovens 9de Sinfoni. Vistnok maa denne Kolos høres oftere for ret at forstaaes men jeg kan ikke sige at den kom mig saa extravagant og undertiden saa vovelig for som Mange have sagt. Vældig, umaadelig høit flyvende er den men i det Hele er dog alt saa skjønt tillige! Første Sats er pathetisk d moll. Anden uendelig frisk Scherzo i to Tempi 3/4 og 4/4. Tredie den aller deiligste meest ophøiede. Adagio med indflettet andet Motiv i Andante, (B dur) Her er intet uforstaaeligt. Heller ikke i Scherzoen. Første Sats har dog et og andet som man maa gjøre sig fortrolig med. — Nu afbrødes denne Opførelse af «Corsar»arien (Biancas) som Frl Mayer sang. Derefter kom Loreley-Finalen, af 1ste Akt af Mendelssohns ufuldendte Opera af dette Navn. Skjøn, dramatisk interessant Musik, dog kanskee vel mendelsohnsk. — Endelig kom den gigantiske sidste Sats af Sinfonien neml Chor-Finalen over den Schillerske Ode an die Freude. Først indtr. Orch. alene med en Art Tilbageerindring af de forrige Satser og ‹…›man hører i Orch. allerede Recit. og det paaf. Chor. Den simple populære Chormelodi høres først unisont i Bas-Strygeinstr. og udvikler sig derefter i fuldt Tutti, først uden, saa med Figuration. Saa indtr Bas Solo reciterende. Tanken er vel her maa Sangen til — i denne Ode til Glæden er Instrumentalmassen utilstrækkelig. Nu følger en vidunderlig blandet Sinfoni for Chor (med Soli) og Orchester der i sine forskj. Tempi og Modul og Figurationer vistnok ofte gaar en vovelig Gang men dog i det Hele gjør et umaadeligt sublimt Indtryk (t Ex. dette: Seid umschlungen Millionen!) Men et saadant Værk maatte høres mange Gange.

27. 20de og sidste Abonnementconcert. Salen er overfuld og Heden utaalelig. Den Mængde Musik overvælder og udmatter; men det er dog en prægtig Concert!

- 1. Cherubini. Ouv. «Abencerages». Overordentlig frisk og tiltalende. Aldeles yndige ere oftere forekommende pp. Satser. Hovedmotivet i moll. Sidetemaet dur i en let, frisk, chevaleresk Charakteer.

- 2. Rietz Arie af Der Corsar. udf. af Frl. Mayer. (langweilig!)

- 3. Webers store Concertstück (i C.) livfuldt og pikant udf af Madame Th. Wartel fra Paris. (Stærk Applaus og Fremkaldelse.)

- 4. Finale af Mendelssohns ufuldendte Opera Loreley, Text af Geibel. Neml Finalen af 1ste Akt hvor den fortvivlede Leonore giver sig Luft- og Vandgeisterne i Vold for at faa Hævn over den troløse Pfalzgreve. — Texten er god og Musiken svarer fortræffelig til Ordene. Den er meget lidenskabelig dramatisk og indeholder i Overflod de vante Mendelsohnske Skjønheder men ogsaa det hos ham Stereotype og Maniereerte. Det hele er en Vexelsang mellem Aandernes Chor og Leonores klagende Solo. Frl Mayer sang Leonore. Choret var ganske flinkt. II. Beethovens 9de Sinfoni m. Chor-Finalen. Det maa gjentages at Bekjendtskabet med et saadant gigantisk Værk ikke gjøres med een og heller ikke med to Gange. Men et vældigt Indtryk faar man dog og i Hovedsagen forstaar man dog saa omtr. hvad han vil. Mindst klar er mig 1ste Sats. Denne virkelig grandiose Polyfoni, den svindlende Bevægelse i de i hinanden indviklede Stemmer lader En ofte tabe Traaden — og dog er alt en saa streng logisk Udvikling og Gjennemføring af det igrunden yderst simple (men storartede!) Hovedmotiv. — 2den Sats er en rastløs Ilen; man maa næsten snappe efter Veiret; men hvor klart er alt her! Det henrivende 3/4 Hovedmotiv som idelig farer om i de forskj. Instrumenter og ogsaa indsættes af Pauken — alt saa contrapunktisk vidunderligt; baseret paa den dybeste Erfaring i Fuge og Imitation. Og saa det andet pastorale Motiv i 4/4! — den rhytmiske Anordning — de prægtige Pauser; og Slutningen!! Ja det er en Fryd at høre paa! — 3die Sats Adagio med Andante er atter en rolig ophøiet Sjælsudstrømning — vistnok et Mønster paa en symfonisk Adagio — saa bred og harmonisk fuld og baseret paa saa simple Motiver! Høist indviklede ere her Stemmerne alteftersom Grundtanken mere og mere udvikler sig. Hvem uden ene Beethoven kunde være saa lang og bred og dog fra først til sidst saa skjøn, saa spændende interessant!

Chorfinalen er vidt og bredt drøftet af alskens Musikcritici. Det er en vovelig Idee og staar næsten paa Grændsen der hvor det Tilladelige ophører. Men uhyre gribende er Virkningen. En mere fuldtonende og korrekt Udf. af Chorene og Solierne var at ønske. Men selv som den var gjorde Udf. dog et stort Indtryk paa mig, om end langtfra alt var mig fuldstændig klart. Her maa man ofte høre, og endda studere Partitur og Claveerudtog for ret at blive sig bevidst hvad der boer i denne Kolos og hvilken Magt den har i sin Heelhed og i sine Detailler. — Og saa er da den sidste Gewandhausconcert forbi — den sidste visselig for mig! –

30. En kold Regndag med Hagl og Solglimt. Om Fm. hos Fru Frege hvor jeg ventede at faa Normans Trio at høre. Men han havde spildet Blæk over de afskrevne Stemmer og saaledes blev der intet af den ventede Fornøielse. Denne Matinée var overhovedet noget «langweilig». Et Udvalg stygge Damer sang Mendelssohns 3 Katholske Motetter (for Nonnerne i Trinità). under Langers Instruktion. Siden spillede en Hr Rakemann fra Bremen med Rönntgen og Grabau Beethovens Trio i Es. op 1 No 1. — Hr Rakemann skal være en meget gedigen Pianist; dette Foredrag vidnede egentlig blot om en meget betænkelig Tørhed. — Desværre sang Fru Frege ikke Solo. Norman blev til Middag; Bremer, Hr Reissmann fra Weimar og jeg gik i Hotel d. Saxe. –

31. I Theatret: Scribes (og Legouvés) nye Lystspil «Les Contes de la reine de Navarre» «Die Erzählungen der Königin v. Navarra». Man har her Forf. af Et Glas Vand lyslevende for sig, skj. vistnok det nye Stykke ikke ganske er skrevet af Scribe og heller ikke ganske kan maale sig med dette. Men ogsaa her er en fortræffelig Intrigue, en fiin, aandrig Dialog og overhovedet en decideret Virtuositet i den dramatiske Behandling. Scenen spilles i Madrid og Scribe griber ogsaa her et bekjendt historisk Sujet og benytter det saa frit at der bliver overmaade lidt af det Historiske tilbage. Pointen saa god den er, er dog nok virkelig Scribes egen. Franz d 1ste er Carl d 5tes Fange og Kongens Søster Margarethe af Navarra bevirker sin Broders … Befrielse ved en Intrigue, hun ved den falske Ministers, Guatinaras, Bistand spiller Keiseren. Hun er da ogsaa Hovedfiguren og er udrustet med al mulig fransk Finesse. Men ogsaa Carl d 5te er fiin og kløgtig og denne Kamp mellem to aandrige Personligheder er mesterlig fremstillet ihvorvel en Smule stærkt paa Historiens Bekostning. Franz d 1ste staar i Baggrunden og har egentl kun een Bravourscene hvor han fremstilles som den preux chevalier i Sammenligning med Carls politiske Trædskhed. De øvrige Figurer spille alle med i Intrigen og Ingen er egentlig unyttig. Carls Søster Eleonore elsker hemmelig den kgl. Fange og Dr Margaretes Seier er at tvinge Carl til at frigive Fangen og tilmed bifalde hans ægteskab Giftermaal med sin Søster. – Mindre interessant er den temmelig dumme letsindige Isabelle af Portugal, Carl's bestemte Brud. Derimod er Kabinetskriveren, den skinsyge Babieza høist underholdende; hans meget omtalte kokette Kone er en vigtig Person i Stykket men kommer ei tilsyne. Comedien har 5 Akter; 1ste gaar temmelig nyktern men i 2den begynder Interessen at stige og i 3die er Spændingen uhyre stærk og havde man ei Scribe for sig kunde man være bange for en Udmattelse i de to følgende. Men han har altid en Pointe in mente; i det øieblik man mener: nu skal det løse sig komme nye Knuder. — Udførelsen var i det Hele kun middelmaadig. Det Ensemble som her udfordres kan neppe tydske Skuespillere præstere ialfald ikke Leipzigske. Bedst var Kläger som Carl d 5te. Han er en talentfuld Skuespiller og havde ogsaa her sine fortræffelige Momenter. Men saadan ret heel og holden var han ikke. Frl. Schäfer som Margarete var ret flink men ikke udmærket. Hendes Spil mangler Enhed, Finhed og Nuancerthed. Frl Arenz var en meget slet Isabelle; Frau Kläger passede ikke ret for sin Rolle (Eleonore). Hr. v. Othegraven som Franz var som O. altid er. Ret gode vare derimod Guttmann og Lange (Guatinara og Babieza). Huset var tyndt besat og Leipzigerne synes ei ret at goutere det fine Lystspil. Nu — Spillet gjør meget — og en saa ægte fransk Comedie maa spilles fransk — d.v.s. med Liv og Naturlighed, og Slag i Slag. –

– Fra Lejebibl: Moritz Brühls tydske Bearbeidelse af Lockharts Memoirs og The Life of Sir Walter Scott. (Walter Scott u. seine Freunde. Leipzig Kollmann. ‹…› 5 Bind). Et høist interessant Værk hvor man lærer at kjende Scott i hans hele personlige Elskværdighed og virkelig ganske grandiose literære Virksomhed. I 3die Bind som omfatter Aarene fra 1812–18, læser man de historiske Data m.H.t. hans Optrædelse som Forf af Waverley-Novels. — Her ere ogsaa Beretningerne om Lockharts første Sammentræf med Scott; fortræffelige Skildringer af Scotts Privatliv i Edingburgh, paa Abbottsford (Boghandler Constable; begge Ballantynes m.m.fl.). Ogsaa Scotts Sammentræf med Lord Byron omtales i dette Bind. –

April

1. Koldt og med Regnbyger. — Med Orgelspillet avanceres dog noget. — Hos Richter med Dobbelfuge No 2. — Contrap. alla decima paabegyndes.

2. Forgjæves Forsøg paa at componere en Frühlingslied. Ingen Tanker!! – –

3. Brev fra Betsy og Gude af 1ste. Grevinden, Agnes og lille Herman ventes midt i April (Greven gaar til London) Mig vil man have før Enden af Maaneden. —

— I Modenztgs sidste No er et Portrait af Mad. Castellan; men ikke meget ligt.

Tredie og sidste Abonnts-Qvartett i Gewdhs. 1. Mozarts Strygekvartet i F dur. 4 Satser. Klar, frisk, sød Musik med fortræffelig gjennemførte Motiver; dog ikke af Ms allerbedste Qvartetter. Udf. af Dreyschock, Rönntgen, Hermann og Wittmann. 2. En ny Sonate for Pfte og Cello comp. af Prof Moscheles og udført af ham og Rietz. Denne Sonate havde iaften fyldt Salen; alle vare nysgjerrige for at faa høre den gamle Mester der i lang Tid ikke offentlig er optraadt. Compostitionen sporer vistnok den alderstegne Mand med en noget visnet Fantasi og dog var det i det Hele en ganske dygtig Sonate. Motiverne vare for broget bearbeidede; Pftet var for virtuosmæssigt behandlet og Cellopartiet laa vel høit; men 1ste Sats var virkelig ganske prægtig, appassioneret og Ballademotivet i 3die Sats meget smukt anlagt. Mig overraskede det at Moscheles endnu kan spille med saamegen Kraft og Aplomb. Hans Foredrag er varmt og belivet, fortræffeligt Anslag og fiin musikalsk Nuancering. Man hører ganske vist sjelden et saa fortræffeligt Pianofortespil. Meget svær er Sonaten baade for Pftet og Celloen. Den blev ogsaa af Rietz flinkt udført og Publikum der hilsede den gamle Moscheles med levende Applaus lønnede ogsaa alle fire Satser med stærkt Bifald. Han feirede en Triumph og det var ogsaa i sin Orden. (De 4 Satser vare: Allo espresso e appassionato. — Scherzo ballabile (mindre heldig) — Ballade. — Finale Allo vivace.). 3. Ciaccona f. Violino solo af J.S. Bach med ganske fortræffelig i Bachsk Aand tilføiet Pfteakkp. af Mendelssohn. Et kraftigt, sundt Solostykke med fulde Greb, ofte 3 stemmige, og i det Hele ganske virtuosmæssigt behandlet dog med Bachs hele Strenghed i Stilen. Uden Pfteakk. vilde dog Tingen forekomme vel lang. Ypperligt spillet af David. Rietz akkompagnerede. 4. Beethovens guddommelige C-dur Stryge-Qvintett. Dette var nu Glandspunktet, en Musik saa dyb og velsignet, saa mild og melodisk, saa herligt kombineret, saa individuel i sine Modsætninger i de forskj. Satser. Man maa sige «guddommelig» thi alt griber her og henrykker. Den deilige klare Allo, den søde, dybe, til Hjertet gaaende Adagio, den høist pikante Scherzo og fremfor alt Finalen med dens næsten dramatiske Charakteer, hvor Hovedmotivet ligger i 1ste Violin med de øvrige Instrs Tremolo, hv. Motiv siden beundringsværdig udvikles og afvexles med et langsomt Cantabile som Modsætning. O du, Beethoven! — Fortræffelig udf. Qvintetten af David, Röntgen, Hermann, Hunger og Rietz. Med denne Qvartettaften sluttedes den musikalske Saison. Den allersidste Gewandhausconcert!

Recapitulation: Saisonen bragte (i Gewandhaus nemlig, da Euterpe her ei er iberegnet)i 20 Concerter, 3 Extraconcerter og 3 Qvartet-Soireer: (de med * betegnede hørte jeg ei.)

Sinfonier :

Beethoven (7) No 2 in Dd No 3 Eroica. No 4. Bd, No 5 Cm No 6 Pastorale. No 7. Ad No 9 Dm med Chorfinalen. Mozart. (2) g moll. C dur med Fugen. Haydn. (2) C dur, Bd(x) Schubert C dur. Mendelssohn. (2) Am. Adur (No 4) Spohr (1) Jahreszeiten. Schumann (1) Bd Gade (2) No 1 Cm, No 4. Bd Hiller Em Rietz gm Taubert hm Walter Esd

Ouverturer :

Cherubini 3. Mozart 1 (Zauberflx) Beethoven 4. Schumann (2) Ouv Scherzo & Finale Genoveva. Schubert 1. Gade 2. Weber 5. Rossini 1. (Tell) Schneider 1. Spontini 2 (Vestalin, Olympiax) Mendelssohn 2. Gluck 1: (Iphigenia Aulis.) Bennett 2. Lortzing  1.

Instrumentalsolis (m. Orch.) :

1) Pfte: Weber. 1. Beethoven 1. Chopin 1. Mendelssohn 1. Litolff 2. Tedesco 1. Pianister, optraadte: Goldschmidt, Breunung, Litolff, Tedescox, Mertel, Mme Wartel, Marie Wieck (Beeths Trio. op 70.) og Solostykker uden Orch. spilledes af flere af disse. 2) Violinister: David, Dreyschock. Grunwald. 3) Cello: Grützmacher. 4) Harpe: Frl. Spohr. 5) Fløite Haake. 6) Oboe Diethe. 7) Clarinett Landgraff .

Vokalsats m Orch :

Mendelsohn (Elias I. Loreley Finale. 95 Psalm.) Cherubini (Cm Requiem 2 Satser.) Antigone. Schumann Paradies u Peri. Bach Cantate ov. Luthers Choral. Spohr Finale af Jessonda. Rietz Schlachtgesang. (I Solierne forneml.  Frl. Mayer, Frl Nose, Frl Haller, Frl Klassig, Dhrr John, Behr m.fl.)

Solosang-Foredrag :

(Concertarier og Lieder) af Frl Graumann 4 Gange. Frl Klassig 1. Fru Schreiber-Kirchberger 1. Fr. v Strantz 6. (7) Frl Haller 3. Mme Castellan 1. Frl Mayer 1. Fr. Frege  1

Qvartettsoireer :

Haydn. Gd Qvartett. Schumann Am Qvartett No 1. Mozart fd Qvartett. Beethoven Septett Esd, Quintett C dur. Mendelssohn Octett Esd. Spohr Sextett. – Litolff Klaveertrio. – Moscheles : Pfte-Cello Sonate.

NB. I Solosangforedragene forekom følgende Componister: Stradella 1. Gluck 2 gange. Mozart. 7. Händel 3. Beethoven 1. Rossini 7. Bellini 2. Donizetti 1. Mercadante 2. Meyerbeer 1. Rode 1. Weber 1. Spohr 1. Schubert 1. Mendelssohn. Schumann. Rietz. David 5.

5. Koldt og vinterligt! — Om Aftenen hos Becker hvor han og Norman spille Beeths Violinconcert i Dd 4 Satser; Pfte akk. arr. af Horn, Manuskript. — og en meget dygtig i Beeths Stil bearbeidet Sonate for Pfte og Violin i E moll af Emil Leonhard. –

6. En Aften hos Dr. Härtel. Her skulde nemlig Normans Trio endelig — efter mange mellemkommende Forhindringer — komme til Opførelse for et lille Udvalg af Kunstens Beskyttere og Beskytterinder. Norman havde faaet Lov til at tage «en Ven og Landsmand» med og under det Flag indsmugledes jeg ganske bekvemt. Det var nu genant nok alligevel, og havde jeg ellers haft Udsigter til at faa Trioen at høre, havde jeg ikke benyttet en saadan Indbydelse — men nu maatte den tages imod. Det var da min første og jeg tænker ogsaa sidste Aften en famille i Leipzig. Härtel (den ældre) boer i Windmühlenstrasse og man mærker strax at man er hos en Mand der har lagt sig noget til Bedste. Smukke, comfortable Rum, gode Malerier, Kobberstik og Buster og Statuetter paa Vægge og Consoler, et ypperligt Flügel, et udvalgt Haandbibliothek af Musikalier, Alt det gjorde et behageligt Indtryk. Dr. H. er en underlig Personnage, lidt brusque og keitet i sit Væsen, men brav og ærlig og en fortræffelig Mand i sit Fag. Mig værdigede han igrunden ikke mere end den nødtørftigste Høflighed med Velkommen og Adieu men jeg var jo ogsaa kun en paatvungen Gjæst. Fruen havde mere Levemaade og større Godmodighed. Og havde hun ikke været saa mild og barmhjertig havde Aftenen virkelig faldet mig noget kvalfuld. Men hun talte venligt til mig — de sædvanlige Spørgsmaal om Norsk og Svensk, om Landskabsmaler Dahl og Skydsbefordringen, om Gade som en Art Landsmand &c &c. — ja ved Bordet fik jeg Lov at sidde mellem hende og Norman og hun var i den Grad opofrende at hun næsten oftere henvendte Ordet til mig end til Hr Advokat Schleinitz som sad ved hds Venstre. Det var ogsaa en yderst behagelig Dame, ikke ung mere, men med prægtige mørke, interessante øine og i det Hele et Udtryk der vidnede om Forstand og Geist. Dr Hs Broder Raimond var der ogsaa, men kun en kort Stund. Forresten, Dr Frege med sin interessante Frue, Normans specielle Beskytterinde; Fru Seeburg med Søsteren Frl Salomon. Hr Schunke med Frue (en Søster til Mendelssohns Enke) Adv. Schleinitz; Sangeren Behr; Rönntgen; Radecke; Grützmacher; og et Par Damer jeg ei fik Navnene paa. Først blev Ns Trio spillet. Den er i Dd, har 4 Satser hvoraf især de to første formelig vandt Enthusiasme. Men ogsaa Adagioen, skj vel lang er en dyb, originel Composition og Finalen er levende og flydende skj i Durchfuhrungen noget indviklet, saa man ønsker at høre den oftere. Aldeles prægtig og ægte Normansk sød og frisk er Scherzoen (Intermezzo kaldet.) N. spillede aldeles deiligt Pfte partiet; Röntgen Violin og Grützmacher Cello. N. feirede en Triumph, især da Gades Violinsonate (V. og Pfte) som kom senere, aldeles ikke slog an. Det er den i Dm No 2 som Gade spillede med Rée paa dennes Concert; et vistnok meget godt Arbeide men dog mindre interessant end saameget andet af min kjære Gade. Finalen er ny componeret. Mellem disse to Compositioner sang Fru Frege to Stykker af Halevys nagelnye Pique-Dame; — og efter Sonaten tre af Schuberts Müllerlieder og især disse sang hun ganske fortryllende; hun var ret ved Stemme og i det Hele saa oplagt. N. accomp. og Radecke lod til at føle sig ilde ved denne Aften aldeles ikke at komme til at producere sig. Det var morsomt at see N og R sammen; de lade de bedste Venner men ere det slet ikke — par cause de rivalitè. Imidl er Norman den ærligste og aabneste af de To. — Bordscenen var lang; man fik Butterbemchen med forskj. Ting; Pastete, Salat o.s v., Desert ganske rigelig og udmærket god Viin. Mod 11 skiltes man ad. –

7. Iaften i Theatret en ganske god Opf. af Donizettis «Lucia». Fru Schreiber-Kirchberger sang Titelrollen meget smukt og spillede ret brav; kun er hun vel gammel. Især vare hendes Roulader og chromatiske Skalagange fortræffelige. Lucia er vist en af hendes Glandspartier. Hr Becker fra Hamburg som Gjæst var Ashton og sang og spillede med Talent og Kraft. Edgardo - Wideman, og Raimond – Behr vare ret brave. Adskilligt udelodes dog ei til Skade. Musiken har effektfulde og smukke Partier men end mere huult og tomt.

10. Norman faar et yderst smigrende Brev fra Dr Härtel hvori denne tilbyder at forlægge hans Trio, men det lader ei til at N. ta'er imod.

Flere af de senere Aftener hos Schatz har været ret gemytlige og jeg føler at jeg vil komme til at savne mine Leipziger Venner. Især Norman og Sahr. Bl. de talentfuldeste Conservatorister regnes nu enstemmigt Hornstein og en ganske ung Stewin der skal være et decideret Geni. — Sahr kom idag til mig med sin Stambog hvori han vil jeg skal skrive noget. Ak jeg!

Hidtil har April været høist ubehagelig. Regn hver Dag og dertil slet ikke mildt. Dog har de to allersidste Dage været bedre og længe kan denne Tilstand dog ikke vare. «Es muss doch Frühling werden,» paa Buskene slaa alt Bladene ud; Græsset grønnes og flere Træer skyde fulde, svangre Knopper.

– I Theatret. for fuldt Huus: Mendelssohns Liederspil: «Die Heimkehr a. d. Fremde. — Die Eifersüchtigen nyt Lystspil af Roderich Benedix; og en Opera af v. Hoven i Wien: Ein Abendteuer Karls d. Zweiten. — Mendelssohns Liederspil er et Ungomsarbeide, componeret ianl af hs Forældres Sølvbryllup. Det er først i disse Dage som en oeuvre posthume udgivet i Claveerudtog af Br. & Härtel. Klingemann har digtet Texten, som er saa uhyre faareagtig og langweilig at M. isandhed maa have været lidet vanskelig dengang. Det er saadan en Art Idylle med erotiske og burleske Scener og en sentimental, rørende lykkelig Ende. Af Musik er her Forraad nok og det er mere en Opera comique end et blot Liederspil. Men nydelig er denne Musik. Høist melodieus, populær, velklingende, ligger smukt for Stemmerne, er ikke svær og er instrumenteret uden al Larm-Anvendelse. Ouverturen begynder med en 4st Lied i langs. Tempo for Strygechoret og Alloen er ganske let og spøgende. Denne Lied anvendes ogsaa i selve Liederspillet, hvor Lieder, Arier, Duetter og Ensembles forekomme temmelig rigelig. Det Hele er ganske vel skikket til en privat Opførelse af Dilettanter og er ogsaa her i Leipzig givet hos Härtel og nu nylig hos Dr. Seeburg. De handlende Personer ere en Papa, en Mama, et Pleiebarn der elskes af den hjemvendende Søn, en vis «Kanz» en Person der aldeles intet har at gjøre uden umotiverede Dumheder, og en Natvogter. Og disse Personer fremst. i den nævnte Orden af Steinbeck, Frl Buck (gyselig i Spil) Mm Günther-Bachmann (sød og flink!), Widemann, Behr og Menzel. — Benedix «Eifersüchtigen» er et lille Situationsstykke med høist vellykkede Scener. To gifte Mænd, ganske nylig gifte, have sig et Separatlokale i en anden Deel af Staden hvor de nu og da tage hen for at røge Tobak, dreje og sysle med Fugle; Fornøielser som deres unge Fruer ei have tilladt dem at dyrke hjemme. Men denne Hemmelighed bliver opdaget; man aner her et Asyl for forbuden Kjærlighed og paa denne Feiltagelse er virkelig en ganske fortræffelig liden Knude sammensnoet og behændigt og naturlig løst. Udførelsen var usædvanlig livlig og flink; især var Frl Schäfer ganske prægtig. (De øvrige vare v. Othergraven, Lange, Frl Arens og Menzel.). V. Hovens Operette er meget letfærdig men geschickt gjort; utydsk Musik med franske og italienske Melodier og Vendinger, men ganske gefällig og velklingende. Texten er en temmelig løs fransk Anecdote i den sædv. Maneer. Især er Katastrofen for uæsthetisk og for dum. Men for en Gangs Skyld ta'er man gjerne imod. Her er dog Handling hv. i Mendelsohns aldeles fattes. Carl d 2. løber efter at fortsætte en lille Liebesintrigue med en ung Forpagterkone der dog — skj ikke saa ganske ubønhørlig — foretrækker at være sin Mand tro. Manden som har Hs Maj. i Klemme lader ham ei slippe førend han har underskrevet ham et Adelspatent. Men hermed ere nogle Dumheder i Forbindelse som det er unødigt at omtale. Endvidere forekomme en Sheriff, en Ridder af Carls Følge. (Carl: Hr Widemann; Forpagteren: Hr Behr; hs Kone: Mm Günther Bachmann; Sheriffen Hr. Stürmer og Riddersmanden Hr Wilke.) Ganske fortryllende var her den evig unge Günther Bachmann, der dog nu og da har lidt vanskeligt ved at skjule sine saa og saamange og 40 Aar. Men her var hun saa tækkelig, saa pikant, saa beleven, ja smuk, nydelig — sang og spillede fortræffeligt — og har jeg seet hende for sidste Gang er jeg glad ved at have seet hende saa vel disponeret.

11. I. Em. Kl. 3. afreiste Simon og W. Magnus. – (NB. Kom dog ei afsted før d. 12te)

— Brev fra Moder, Axel, Theodor og Fætter Carl. Xa d. 4de April. — Theodor reiser allerede d. 7de hjfra til Drøbak hvorfra Dampsk. d 8de afg. til Kiel. Han gaar over Df. til Bonn hvor han skal studere i Prof. Bischoffs Laboratorium. — Moder urolig og ængstelig for ham. — D 30te Marts var Bedstefar 89 Aar!! — Ellers faa Nyheder. I Storthinget gaar det broget til; Sexe fik sin fulde Gage i Pension. Man havde nylig endnu stærk Snee i Xa, Isen ligger inde i Bugten. — Fætter Richard skal blive Lærer i Artilleri ved Høiskolen (!). Carl vil have sig et Pfte herfra til sin Brud. Om Aftenen Concert i Centralhalle af Stadtmusikchor under Biele, hvor bl.A. en lang, noget besværlig Fest-Ouverture af Rietz (op 7 A-dur) opførtes. Item Ouv. til Egmont og en meget agtværdig Udførelse af Schuberts grandiose C-dur Sinfoni (Entré 5 ng.)

– Overordentlig interessante ere de Lockhartske Memoirer over W. Scott. Jeg læser nu den tydske Bearbeidelses 5te og sidste Bind omfattende Aarene 1825–1832. Scott ✝ 21 Sept 1832 (61 Aar gammel; fød 1771.) Katastrofen med Constables og Ballantynes Fallit indtraf i 1826. I Aarene 1825–28 holdt Scott Dagbog, hvoraf i Memoirerne ere mange Uddrag der ere af stort Værd for Bekjendtskabet med den store Forfatter og det prægtige Menneske. — Walter Scott begyndte sin literære Virksomhed i 1796 (25 Aar gl.) med Oversættelse af to Bürgerske Ballader. I 1802 kom «Minstrelsy of the Scottish Border.» 1805 The Lay of the last Minstrel. 1808 (37 Aar gl.) Marmion. 1810 Lady of the Lake. 1812 Rokeby. 1814 (43 Aar gl) kom Waverley. (Anonymiteten overholdtes strengt lige til Fallissementet i 1826 da den maatte falde) 1815 Guy Mannering. 1816. Oldgranskeren. – Tales of my Landlord I: Den sorte Dværg og gl Gravmand. 1817. Digtet Harold the Dauntless. — Røde Robin. 1818 Tales of my Landl. II: Midlothians Hjerte. 1819 do III Bruden fra Lammermoor og Montrose. – Ivanhoe — (skrev næsten heelt og h dikteret mens han led af svære Mavekrampeanfald!) 1820 Klosteret og Abbeden. 1821 Kenilworth og Piraten. 1822 Nigel. 1823 Peveril. Quentin Durward og «St Ronans Brønd.» 1824. Redgauntlet. 1825 Tales of the Crusaders (De Forlovede og Talismanen). 1826 (under og efter Fallitten) Woodstock. (I d. A. arbeidede han svært med Napoleon og i s. A. mistede han sin Kone.) 1827 Napoleon. — Chronicles of the Canongate første Række (3 Noveller). Tales of a Grandfather 1ste Række. 1828. Canongate II (D. smukke Pige i Perth) Grandfather 2den R. 1829 Anne af Geierstein. History of Scotland. – Grandfather 3die R. — 8 vol af den samlede Udg. af Waverley - Novels med nye Indledninger og Noter. — 1830 Grandfather 4de R. Hist. of Scotland 2. 1831 Tales of my Landlord 4de R. Det farlige Slot og Grev Robert af Paris. — (Rygtet at han af det engl. Minist. fik Penge for at skrive sin Napoleon maa efter disse Memoirer at dømme være en skammelig Løgn. Har han bedømt N. urigtigt og fordomsfuldt, er det skeet efter inderste Overbevisning visselig. Walter Scott var neml. i Et og Alt en Hædersmand.)–

13. Mildt men skyet. En Afd. af et Händelsk Oratorium i Nicolaikirken. Temmelig kjedsommeligt. — Besøgt Hildur Sommerfelt som fortalte at hun ogsaa vil forlade Leipzig strax efter Paaske. Hun gaar paa Besøg til Braunschweig med sin Veninde Frl Nose. Om det senere bærer hen til Paris eller Wien — eller tout simplement hjem igjen til Norge, er endnu uvist. Hendes Stemme er bleven stærkere men ogsaa tungere og skarpere. –

Afskrevet min Huldrelied (Paa Fjeldet) i Sahrs Stambog.

– Politisk Nyhed. Endelig et fast (?) Ministerium i Frankrig, Katastrofeministeriet kaldet. L. Faucher. Baroche. Forald. Rouher & C.

14. Skrevet til Moder og Axel.

15. Solskin og Varme. — 2 Timer i Paulinerkirken hvor Langer viser mig Orgelets indre Construktion; forklarer Bælgernes Indretning med de to Ventiler for luft Vindens Indføring og atter Udleden i Canalerne der føre til «die Windladen». Videre disses Mekhanik hvorl. Vinden indføres i Piberne; disses forskjellige Construktion; aabne og dækkede og halvdækkede, Labial og Tunge piber. Canzellerne. Sperr-Ventilen. o.s.v. — Næste Time kommer Udvikling af Registrationen.

17. Kl 2 Prøve paa Mozarts Requiem og Beethovens Missa i C-dur. — Deiligt Veir og herligt Maaneskin om Aftenerne.

Sahr skriver mig en smuk 4st Lied f. Männerchor i min Stambog. –

18. Langfredag. Kirkeconcert i Paulinerkirken med forstærket Orch. og Orgel. Udf af Sangakademiet og Thomanerchoret under Rietzs Anførsel.

1. Mozarts Requiem Soli: Frl Mayer Frl Nohse. Hr Schneider fra Weimar og Hr Pögner (Bas).

2. Beethovens Missa i C-Dur. Soli: Frau Dr Reclam. Frl. Nohse; Schneider og Behr. Ms Requiem gaves her heelt og i det Hele godt kun kunde Solierne været noget exaktere. Beethovens Messe var mig ganske ny. Det er en meget skjøn og geist- og gehaltfuld Composition med overordentlige rige Effekter især i den prægtige Fordeling af Soli og Chor men den er langtfra saa kirkelig stor og reen som Mozarts Svanesang. B er mere verdslig og dramatisk. Høist klar og melodisk er denne Musik og i sin Heelhed lettere at fatte ved den første Opførelse end Ms Requiem. Udf. af Solierne var noget mislig især hvad Sopranen angik. Hovedafdelingerne er Kyrie — Gloria — Credo — Sanctus med Hosanna og det deilige Benedictus. — Agnus Dei med det stærkt dramatiske miserere og den simple ædle Slutningsats Dona nobis pacem. – – Om Eftm Kl 2 kom Bargiel fra Berlin. I den Anl. var megen Glæde mel hans Kammerater. Stor Forsamling om Aftenen efter Concerten hos Schatz. Dette var min sidste Aften med H. v. Sahr som imorgen tidlig kl 6 gaar paa otte Dage til Dresden og som jeg altsaa ei mere faar see inden min Afreise. Sahr har jeg lært at holde af som en gemytrig, begavet og mere end alm. uddannet ung Mand. Og jeg vil oftere komme til at erindre ham.

– Et Par Timer hos Fkn. Sommerfelt, som gav Kaffe og Cigar, og selv røgede med! Hun sang ret smukt nogle Lieder af Lindblad og Mendelssohn. — Dagen var deilig og mild og i Anlæggene ved Schwanenteich viiste den spirende Vaar sig ret i sin sødeste Glands.

19. Anskaffet mig Normans og Bargiels Klaveerstykker. resp. op. 1 (13. 4 og 7 1/2). Fra Kl. 10–12 hos Radecke hvor der blev musiceret. Først en Klaveertrio af Radecke et gedigent og brillant Arbeide dog uden egentlig indre Opsving ialfald ikke i Sammenl med Normans i indre Værd. Derefter kom en høist pikant og velarbeidet Strygekvartett Am af Bargiel i 4 Satser temmel korte og decideret ejendommelige især den fortræffelige Scherzo. Den blev a prima vista spillet af DHr Röntgen, Becker, Radecke og Grabau, og gjorde megen Lykke. Saa kom Norman med sin allerkjæreste Trio, der dennegang behagede mig heel igjennem. Der er en Sødhed og Friskhed og Simpelhed her ved Siden af Dygtigheden, der gjør saa godt at anhøre. Norman spiller ogsaa langt smukkere Klaveer end Radecke. Forinden denne Opførelse hos R. spillede Bargiel hjemme hos sig en Klaveerfantasi, der forekom mig i sin Finale meget mendelsohnsk. Hos Radecke vare foruden de nævnte, Möslei, Papperitz, Fiedler, Märtel. –

Orgelstunde Kl 12. Registration. Temmelig indviklet. Her er een Time for lidt. — Herligt Veir hele Dagen. — (Eftm Beseet Instrumenter med Lindhult hos Härtel. Haupt og Wankel.)

20. Første Paaskedag. Med Bargiel og Norman og Lindhult i Rosenthal Kl 8 om Morgenen. Træerne med de spæde Blade og alle Vaarens Mærker rundt om. – Kl 11. Musik hos Freges hvor der var stor Forsamling. Mendelsohns Athalia blev udført med forbindende Recitation (af Stürmer). Akk. for Pfte. Ouverturen og Marschen sp. 4 hændig af Langer og Radecke. Forresten dirigerede L og R. akkompagnerede. Choret var ret vel indstuderet; Solierne: Fru Frege og Damerne Grohmann og André af Conservatoriet. Fru Frege sang med det skjønneste Udtryk. Musiken er for tung og lang men har mange gribende deilige Partier der især med Orchester maa gjøre sig fortræffeligt. — Mellem den Mængde Tilstedeværende var der et Menneske som i høi ved første øiekast fængslede min Opmærksomhed. Det var et af disse Ansigter som h man ikke let glemmer naar man engang har seet det; især vare øinene saa ganske ualmindelig dybe og sjælfulde; vidnede paa engang om skarp Forstand og drømmerisk Sværmeri. Hun var ganske sort klædt og ikke ganske ung. Trækkene havde noget sygeligt, men hvor fine og zarte! hvilken sød Ansigtsform; hvilken fiin Profil! Hendes Gestalt var spæd og slank. Det var en Frue det syntes utvivlsomt — men hvem? Og hvorledes kom denne interessante Skikkelse nu med Et tilsyne? I Gewandhausconcerterne speidede jeg saa jævnt og ofte at jeg nok havde opdaget den hvis den havde været der. Nu Gaaden blev snart løst. — Damen var fra Berlin og var ingen anden end Mendelssohns Enke, den for sin Ynde og Elskværdighed saa bekjende Cecilie Cæcilie Jeanrenaud fra Frankfurt. Jeg kunde ikke vende øinene fra hende. Fru Frege var næsten styg i Sammenligningen. Ja saadant et Menneske kunde være farlig! –

– Middag med B. N. og L. hos Aeckerlein; Caffe i kl. Kuchengarten; næsten Sommervarme. Aften i Theatret hvor atter Mendelssohns Heimkehr og Hovens Operette bleve givne og hvor atter Günther-Bachmann var uimodstaaelig som den ‹…› Forpagtermadamen Cathrine. Mellem begge Syngespil kom en Bagatel «Das Salz der Ehe», en komisk Situationspîece uden synderl Værd men godt spillet af Kläger og Mad. Kläger. –

21. Paa Politikammeret faaet mit Pas og mærkværdig nok — strax, uden Indvændinger. –

Hos Richter for at tage Afsked. Han talte længe med mig og kom ogsaa under Samtalen at berøre sin egen Stilling, nuværende og forh tidligere Udsigter. Ogsaa gav han mig nogle Details om Alumnichoret i Thomasschule. Skolens Alumni ere eo ipso Sangere, have 1 Ts daglig Undervisning af Cantoren, 2de større ugentlige Sangøvelser (Motetteprøver o.d.) og maa hver Løverdag Kl 1 1/2 synge 2 Motetter i Kirken; ligel ialm. synge Kirkemusik om Søndagene og paa alle Festdage. Choret var før det bedste i hele Tydskland men nu skal dog Domchoret i Berlin have Forrangen. –

– E.m. hos Frøken Sommerfelt. Hun reiser til Braunschweig paa Torsdag. –

22. Afsked med Richter. Sidste Orgelstunde hos Langer. Stambogsblad af Richter. Do af Norman. Item 5 Lieder af ham. Lindhult giver mig et Cigarretui. Jeg giver Norman min Uhland og L. Marx allg. Musiklehre. Begge faa Stambogsblade. Om Aftenen hos Schatz sammen med Norman, Lindhult, O. Magnus, Becker, Bargiel, Radecke, Märtel og Horn. –

Svære Udgifter idag. 16 Th til Langer, 10 til Richter, 12 til Kössling 1 1/6 til Schöne. 7-12-5 til Værtinden. Kjøbt Klemms Kataloger og Knorrs Leitfaden. — Normans Gjeld til mig maa jeg skjenke ham. Jeg forlader Leipzig med en contant Beholdning af 95 Th. 24 gr. Og jeg forlader Leipzig uden at have besteget Taarnet i Pleissenburg og uden at have besøgt Schletters Malerisamling — to Ting som jeg havde opsat til mine sidste Dage her og som jeg i disse dog forglemte. –

23. Kl. 7 1/2 fra Leipzig paa Banen over Cöthen, med Bargiel Passagererne i Wagonen. Jägeren med sine Jagthistorier «mit und ohne Latein». Manden som saa rigtig sagde os alle vor Alder. – Paa 2den Cl. reise Fru Frege og Fru Mendelssohn-B. med tre deilige Børn. I Berlin Kl 3. Paa Banegaarden omringes de Reisende af Constabler og Soldater og uden Legitimation slipper Ingen ind i Staden. Bargiel som ingen har bliver anholdt som mistænkt Person og slipper først efter næsten en Times Plagerier. — Logis i Töpfers Hotel paa Carlsplatz ved Enden af Louisenstrasse. Bargiels Moder boer i denne Gade No 35. 3 Tr. — Dagen er blank men ikke varm. Med Bargiel kl 6 i Operahuset hvor man i denne Tid ogsaa opfører Skuespil da Skuespilhuset istandgjøres til Opførelse af Hippolyt. Iaften gives Schillers Maria Stuart. Det er en lang Historie at høre paa naar man maa staae den hele Tid. Maria: Fr. Thomas forsøgte utvivlsomt i mere end een Hens at efterligne Rachel i sin Opfatning og Udf. af Maria Stuart. Derved blev hun nu og da vel forceret, vel fransk-pathetisk og kom derved til at falde noget ud fra det Schillerske. Hun er dog en ganske dygtig Kunstnerinde og i 5te Akt hvor hun strengere opfattede sit Parti var hun meget sød og endog ret rørende. Elisabeth: den berømte, nu gamle Fr. Crelinger var vel mat skj. hun nok røbede hvad hun havde været og endnu, vel oplagt, kunde være. Lester: hr Hendrichs, en flink Aktør i Helte- og Elskerfaget. Mortimer var slet. De øvrige ialfald ikke slaaende. Sceneriet var ret smukt. Theatrets Indre blænder ved sin Pragt og Straaleglands. Deilig er den store Lysekrone. Plafondmaleriet er af Schoppe. Medaillonerne i Sidefelterne indeholde Billeder af 11 afd. berømte tydske Musikere. I Hovedfeltet over Prosceniet ser man — Gluck, Beethoven, Mozart og Weber. Det efter Branden nyt opbyggede Theater aabnedes d. 7 Dec 1844.

24. Solskin om Fm. — Bumlet om i Gaderne især i det pragtfulde Kvarteer omkr. Slottet, Museet, Universitetet. (u. d. Linden). — Blüchers Statu ligeoverfor Hovedvagten. — Frederik d. Stores under Bygning. (u. d. Linden ved Pr. af Preussens Palais.) Beseet Musæets Ydre. Freskerne (Schinkel og Cornelius). Det smukke Skue fra Musæets Trappe udover Pladsen ved Slottet og de det omgivende Bygninger (Lustgarten. Tøihuset. Domkirken som dog er en styg Bygning.) Kl 11 hos Bargiel. Med ham i Musæet. Antiksamlingen (især Cæsar. Napoleon af Chaudet.) Malerisamlingen flygtigt beseet. Den staar langt under Dresdens men har dog enkelte ypperlige Billeder, s.t.Ex. Tizians eget Portræt og Datter. Coreggios herlige Jupiter og Io. Savoldos skjønne Venetianerinde. Tintorettos hellige Markus. Guido Reni. Maria. En god Claude Lorrain. Flere Adr. v. d. Werft. o.s.v. Mange Rariteter af d. ældre tydske Skole. Cranach (L). Babels Taarn af Paul Bril. — Videre af nyere: Rubens: Hirschjagd. v. Dyck. Carl Ites Børn. G. Terburg. Rembrandt. (Portraits). — Fr. Mieris. K. Netscher. Ruisdal o.s.v. — Rotunde-Galleriet med Gobelins el rettere Tepper fra Arras i Flandern fra d 16de Aarh. Middag i Hotellet. – Efter Kl 5 med B. i Thiergarten Bellevue. Moabit paa d. a. Side Spree. Cellefannelbygningen. Odeon. Fr. W. IIIs Statu. Aften i Operahuset hvor jeg desværre maa afspises med — Martha! Derom er nu ikke meget at sige. Sceneriet var naturl. meget smukt og Orchestret under Taubert var flinkt og godt. Martha blev sunget og spillet med megen Routine og ganske gracieust af Mme Tuczek-Herrensburg, en zart, ret interessant Personlighed med en smuk Coloraturstemme der dog alt synes lidt angreben. Nancy, Frl Gey duede ikke meget. Lionel Mantius er udsunget og Forpagteren, Hr Böttcher var heller ingen Hexemester. — Efter Operaen i en Bierkneipe der ganske manglede de Leipzigskes ægte Bierkneipecharakteer. Regn om Aftenen. –

25. Dagen er kold og skyet. Kl 2 klarner det dog. Med B. i det nye Musæum hvis hele storartede Indretning gjør Berlinerkunsten ære. Bygningen er af Stüler. I Trappehallen komme de kolossale Fresker (el deutsche Wandmalerien) af Kaulbach og eet, Babel og Sprogforvirringen var allerede næsten fuldendt. De øvrige Hovedfelter ere bestemte for Jerusalems ødelæggelse — Hunnenschlacht og endnu et el flere i samme kolossale Maalestok. De mindre Felter indt. af die Sage, die Geschichte, Moses, Solon. o.s.v. Vi saae Cartonerne til flere af disse, ligel de ganske geniale Friser og to andre Cartons Gottfr af Bouillon fra Jerusalem og Carl d Store og Wittekind der ikke ere bestemte for Musæet. — Det nye Musæum er bestemt til at indtage det ægyptiske Musæum, Kobberstik Kabinettet. det fædrelandske Musæum. Kunstkammeret – de ethnografiske Saml. – Gypssamlingerne. o.s.v. Rummene for disse forskjellige Samlinger ere dekorerede med strengt Hens til deres Anvendelse og med rig Anvendelse af Marmor, Stukkatur og Freskomaleri. Musæet er forbundet med det gamle Musæum ved en Søilehalle. Storartet construerede ere ogsaa de flere runde Kuppelsale i Musæet. Skj. det endnu kun deelviis er færdigt og kun deelviis taget i Brug, forevises det dog daglig mod en Entré af 5 Sg. – P.m. i Cafè Spaganats. u. d. Linden. Kl 6 1/2 i Fr.Wilh.städter-Theater hvor 3 muntre Piecer gaves: «Drei Frauen auf einmal», en drøi, dum Scherz hvor Räder fra Dresden gav Hovedrollen med sand Komik. Schwarzer Peter, Schwank i 1 Akt af Görner, ulige bedre. En komisk Situation mellem en gammel tyk forlibt Forster og hans Pleiedatter og Jægerdreng der ville have hinanden og ogsaa faa hinanden ved Hjælp af Svartepeerspillet. Katastrofen er nemlig et Afskedskys som den som Svartepeer kullede Jægerbursche, mens Försteren er gaaen ud, i Mørket giver den unge Pige og hvis Eftervirkninger den Gamle opdager paa hendes Læber og Næse da han atter kommer ind. Piecen spilledes med Liv af Hr Hesse Pohl og Frl Löwe; især var hun allerliebst og ung og slang «nysselig og kysselig.» — Til Slutningen kom Soliés gamle Operette Das Geheimniss hvor Räder gav Tjeneren Thomas, vel stærkt karrikeret men dog med uhyre rigt Lune. Jeg morede mig prægtigt og sad godt i Parkettet for 12 1/2 sg. Theatret er rigt og ret smukt — 2 Logerader som hos os.

Aften i en hæslig Bierkneipe — en fuld Professor og «løse» Kellnerinnen. I Hotellet Conferents mel 2 Provindstheaterdirektører, en Skuespiller og en Sanger, sin Kones Mand, neml Hr Schreiberger fra Leipzig.

26. Regndag. Skrevet til Gude. Kjøbt billige Klæder i Friedrstrasse. — Med B. i Raczinskys Galleri. (Hunnenschlacht. — Roberts Moissonneurs — Delaroches Betlere i Rom. m.m. see Catalogen.) — Aften hos Mm Bargiel. 2 ret tækelige Døttre og to Sønner. Den franske (Schweitzerske) Professor. –

27. Ildløs om Natten og Umulighed for at faa sove. Klart om Morgenen. Pashistorier. En Schutzmann befaler mig til Politilieutnanten der gjør sig bred og vigtig for Ingenting. Saa ned paa Pasbureauet, hvilket ta'er megen Tid; men der er man dog høflig. — Kl 10 med B. i Domen for at høre Domchoret som ogsaa sang ganske udmærket. Derfra i Thiergarten. — Middag hos Bargiels. Kl 3–6. i Charlottenburg. Kjørt frem og tilbage. Slottet og Parken. Et Glimt af Kongen af Preussen paa Afstand (der var neml Middag i Slottet.)

Aften i Operaen: Tauberts «Kirmess», ganske smuk og vel gjort. Frau Tuczek-Herrenburger. Hr Mantius. Hr Krause. Derefter: Balletten Das Mädchen von Gent som jeg ogsaa forrige Gang jeg var i Berlin blev opvartet med. Den unge Marie Taglioni gav Titelrollen; hun er ret flink men har dog et altfor berømt Navn at bære paa. Fortræffelig var Mm Brue og Hr Vestris. Dekorationerne ere prægtige og Scenen med Reineke Fuchs af ypperlig Virkning. Item Torreadordandsen. Vi sade i 2den Rang og saa ned i 1ste Rang hvor den elegante Verden sad. — Aftenvandring i Königstadt.

28. Kl 11 i smukt Veir med Bargiel paa Jernbanen til Potsdam. (20 sg. frem og tilbage. 3/4 Ts Fart.) Potsdam ligger smukt ved Havelen og pranger med Slotte og Lystparker. Vi gik strax til Sans-Souci forbi Fyrstinde Liegnitz Villa. Vi kigede ind ad de utilhyllede Viinduer saa Frederik d. Stores Bibliothek og Voltaires Kammer. m.m. I Parken var alt a la Versailles med Terasser, Vandspring og en heel Marmorverden av Guder og Gudinder. (Detailler vide: Berliner-Guiden.) Bag Slottet ligger den historiske Veirmølle. En lang Allee fører gj. den smukke Park til Das neue Palais et kolossalt Bygningsværk der byggedes efter Hubertsburgerfreden (1763–69) for mindst 2,800,000 Th. Slottet er i prægtig Renaissancestiil, har over 200 «herskabelige Gemakker», et Theater hvor Antigone i 1841 for 1ste G. opførtes. Ligeoverfor Palaiet ligge de dertil hørende «Communs» to mærkværdige Bygninger i Halvcirkelform med store Trapper. De ere nu Caserner og Palaiet beboes ikke. — Vi spiste en dyr Middag i Nærheden af Liegnitz' Villa og gik om E.m. ud til Marmorpaladset ved Havelen. Derfra til det smukt beliggende Glienecke (Pr. Carls i gothisk Stil opf Lystslot.) Slottet ligger ved Foden af en skovrig Høide Babertsberg hvorfra haves en ganske yndig Udsigt over Potsdam og den friske, blaa Havel. Vi gik tilbage en lang Marsch fra Babertsberget over Nowawes Colonien til Banegaarden og ankom i det yderste moment Kl. 5 3/4 6 i Berlin. — I Hotellet besøgte mig en Dansk som havde seet og kjent Rosenkrone i Rom. Aftenen hos Bargiel. Udtuskning af Stambogsblade. –

29. Kl 6 1/2 M. til Hannover, over Magdeburg og Braunschweig. Veiret var slet og Farten langsom og kjedsommelig. I Hannover ank Kl 5. Em. Pragtfuld Banegaard. Det nye storartede Skuespilhuus. Georgstrasse med Alleen. Den gamle Stad, Slottet og kgl Palais. Det gl. Theater hvor jeg ei gaar hen da to fortærskede Stykker spilles. Vaterloopladsen. — Hotel du Rhin lige ved Banegaarden. Godt Nattekvarteer. —

(Berlineraffæren kostede med Klæder Th 25.6-5 og Reisen til Düsseldorf omtr 14–15. –)

30. Kl 5 om Morgenen paa Banen til Minden, hvor en meget lemfældig Visitation finder Sted. Veiret er fremdeles ustadigt med Skure og Solglimt. Varmt vil det ikke blive. Banestrækningen fra Minden indover i Westphalen er smuk og ret afvexlende, især i Beg. ved Weseren og Porta vestphalica. — I Wagonen sad 4 lystige Studenter. Længer opover bliver Banen kedsommelig og der er ingen Ende paa de mange Stationer og det varer en Evighed. Endelig Kl 3 1/2 E.m ankommet i Düsseldorf. I Gudes Bolig paa Carlsplatz er kun Pigen hjemme. Gs boe hos Bringmann, have en Leilighed i 1ste Etage med Atelier, Kabinet, Spiseværelse, Sovekammer, Kjøkken og Pigekammer og i 2den et lille Værelse til Agnes Anker, hvilket for øiebl indtil Grevinden reiser, indtages af mig. Ateliée er stort og lyst; de øvrige Rum ganske smaa, og Døre og Vinduer, som overhovedet ved Rhinen, ikke meget tætte.

Efter en Times Forløb kommer Agnete og endelig Gude med Betsy, Grevinde Hedevig og Herman. Theodor havde været her siden i Søndags men var reist tilbage til Bonn igaar aftes.

Gude var bleven mærkelig fyldigere, ret en stor og stærk Karl. Paa Betsy mærkede jeg ingen synderlig Forandring. Agnes var spæd og fiin som altid; lidt skarpere maaskee. Grevinden og Herman i bedste Velgaande.

Kl 7 gik vi i en Trio-Soiree, den sidste af de af Dhrr Tausch, Wasielewsky og Reimers foranstaltede. W og R, især R personlig, vare mig bekjendte fra Leipzig. Tausch er allerede forlængst i Df. Man gav: Trio i Bd af R. Schumann. Egentl behagede mig kun begge Mellemsatserne. I 1ste og sidste var formegen contrapunktisk Wühlen, formegen Dissoneren og Gaaen frem og tilbage uden klar, paaholdt Melodi. Scherzoen var, som saa ofte hos S, høist aandrig og pikant. Derefter kom Beethovens prægtige Sonate i G moll for Pfte og Cello. Den blev spillet meget godt fra Tauschs Side men noget tyndt og tørt af Reimers, hvori dog hans Instrument havde Hovedskylden. Til sidst kom Schuberts Trio i Es dur, et virkelig henrivende deiligt Stykke Arbeide fuldt af sund, sød Musik, prægnant original Melodi og ypperlig Motivudvikling. — Bl de Tilstedeværende saa jeg Robert og Clara; fremdeles Hildebrandt, den musikelskende Maler; Schadow, min Landsmand Bagge, mfl. –

Mai

1. Maaneden begynder med Kulde og Regnbyger. Om Morgenen besøger Reimers os. Senere gaa vi hen til Hr Severin for at Daguerrotyperes. Efter et Par uheldige Forsøg kommer endelig et Par brugelige Plader, en til Grevinden og en til Gudes. Vi danne her en Gruppe og jeg ved Siden af de blide Ansigter og de lykkelige Væsener Ridderen af den traurige Gestalt, et fortrydeligt Ansigt med mange Panderynker. Gruppen er: Bodom, Gude, Betsy, Agnes, Grevinden, lille Herman og jeg. En anden Daguerreotyp tages med Udelukkelse af Bodom og mig og er bestemt for Generalinde Anker. — Besøgt Cappelen og Bodom der have Atelier i en smuk Bolig i Jægerhofstrasse. — Maler Cordes fra Lübeck, en stadig Gjæst i Gudes Huus.

2. Idag kom Wessell fra Paris for at tage Grevinden og Herman med sig, de reise imorgen.

3. Kl 7 1/2 M. afreiser Grevinden. Agnes flytter nu tilbage til sit Værelse og jeg tager Sovekammeret i Grds Logis to Huse fra Bringmans. — Besøgt Tidemands i deres nye Bolig i Jægerhofstrasse. — Cordes tegner Agnete. — Oswald Achenbach holder Bryllup med Frl Arentz og de Nygifte reise iaften afsted til Italien; jeg faar saal ikke see dem. — Besøg hos Leu (Fjordbilleder og altid Fjordbilleder.)

4.–9. Dagene gaa nu ganske luunt og stille hen. Veiret er desværre altfor koldt og vindigt saa man hovedsagelig maa holde sig inde. Hovedstuen er tillige Atelier. Her staar Flügelet og mens Gude maler sidder jeg ofte og suller der. Betsy og Agnes færdes i Kabinettet ved Siden af men Døren staar aaben og Samfærselen er fri. Til Middag kommer Bodom som fast Gjæst. Ellers sees man hyppigst den unge Boghandlerkone Frau Kaulen. Til Omgangen hører Lessing med Frue, Camphausen med Frue (hun er noget falmet siden jeg sidst saa hende); ogsaa Achenbachs men her er for Tiden Forfald hvad Fru Andreas betræffer og Bortreise hvad Oswald angaar. Tidemands komme naturl oftere sammen med Gs. — Gude arbeider for Tiden ikke meget men har fuldt op af Bestillinger. Med vor Kunstforening staar han for øiebl. paa en spændt Fod; det lader til at Skylden her for en stor Deel ligger hos ham selv, især i hans for store Irritabilitet vis a vis Kritiken, men ogsaa, og maaskee hovedsageligst i Welhavens Uvorrenhed; thi det synes virkelig som han har faret vel uoverlagt afsted med Gude. Frugten af alt dette er at G. ikke vil sende noget Billede op dette Aar. Vi have fraraadet ham det, men han er stiv og kan vel ogsaa have Grund til at være det. Men fornuftigt er det ikke. Af Samlinger har jeg besøgt Kraus's i Jægerhofstrasse (Billeder af Achenbacherne, Lessing, Weber, Gude, Hildebrandt (fra Berlin) Scheuren, Flamm (to italienske) (Oswald As: Genre med to Lysvirkninger), Kaufmann holsteensk el hannoversk Hedeegn. Fremdeles Buddaus Efterfølger i Alleestrasse. Her er den permanente Udstilling af nye Billeder. Her er ofte interessante Sager at see. Bl. A. mærkede jeg mig Farveskizzen til Lessings Huss paa Baalet. — Cartonerne til Tidemands Medaillonsbilleder for Oskarshall — Lessing Landsk. i Maaneskin (trist romantiskt) Fjordbilleder af Gude og Bodom. Leutzes Puritanere Schirmers «barmhjertige Samaritaner». Achenbach prægtigt lille Strandstykke. m.m.m.

I Akademisk Galleri var jeg med Bodom. øiet træffer strax Tidemands herlige Billede «Norske Læsere i en Bondestue.» Akad. har tilkjøbt sig Billedet og det har overalt hvor det har været udstillet faaet Berømmelse som et ubetinget Mesterværk. — Achenbachs gamle Fjordbillede kom mig mindre frappant for end da jeg for første Gang saa det. Et prægtigt Billede bliver det altid; men saa ganske sandt er det neppe. Af andre Billeder mærkede jeg mig et Landskab med historisk Staffage (Scene af 30Aars Krigen) af Lessing; et Kvindeportrait af Fru Jerichau-Baumann. — Et Stilleben af Bø et Par deilige Landskaber af Schirmer – Sohns 2 Leonorer. – m.m. Af Ateliers har jeg, foruden Gudes eget, seet Lessings, Leus, Schmidts, Dyremaleren Happels, Cordess, Bodoms og Cappelens. — Lessing havde et stort Billede paa Staffeliet; en tydsk Krigsscene hvor de paa Klipperne posterede Krigere skyde paa den gj. Bjergpasset fremtrængede Fiende. Et mindre Billede «To böhmiske (?) Ryttere» var ogsaa fortræffeligt. D. 9de var jeg med Gude, Betsy og Agnes, Lessing med Frue og Søster og Cordes ude i Grafenberg. Aftenen tilforn havde jeg ogsaa været der med Gude, Bodom, Cappelen og den danske netop hidtil paa sin italienske Stipendiereise ankomne Landskabsmaler Krafft. —

I Onsdags var jeg i Malernes Liedertafel hvor dog ikke blev sunget; men Tausch og Reimers spillede to Duos af Beethoven (gm og fd). Tausch spillede Bs Apassionata ganske fortræffeligt, ligeledes hele A Dur Symfonien — Nylig vare Begge hos Gudes en Aften og der blev da ogsaa gjort Musik. Tausch spillede flere Klaveerstykker af egen Comp. og viste sig som en begavet Musiker og Componist. Han spillede ogsaa Normanns Reiterstück fra Bladet.

10. Idag Kl 3. E.M. paa Jernbanen til Bonn. I Cölln maa jeg vente en Time og kommer til Bonn først mod Kl 7. — Jeg har nogen Vanskelighed ved at faa Theodor opsøgt (de to Proff. Bischoff), træffer ham endelig i hans lille Tagkammer i Poppelsdorf. Han er siden Paasken her og arbeider i Laboratoriet i Poppelsdorf. Prof Bischoff viser ham megen Forekommenhed men saa ganske gratis neppe. — Jeg ta'er ind i Trierscher Hof paa Torvet, og der tilbringe vi Aftenen tilsammen.

11. (Søndag.) Først gaa vi til Hjalmars Grav. Birken staar der saa slank og smuk; Stenen er simpel med en kort Inskription. Pladsen er deilig paa den skjønne Kirkegaard mellem Gravminder, Eviggrønt Blomster og unge Træer. Kl 11 med et Dusseldorferdampskib til Königswinter. Paa Drachenfels begynder det at regne med det er Skureveir og Solen skimter igjennem. Vi gaa ned i Dalen mellem Ruinen og Wolkenburg (Steenbruddet) og vandre langs Elven til Rhöndorf og paa Chausseen tilbage til Kswinter. Mens vi spise til Middag i Berlinerhof øsregner det. Der er en Mængde Gjæster tilstede især Bonnerstudenter. Tilbagereisen skeer under Regn og vi komme Kl 5 til Bonn. Saa gjøres et Besøg i Beuel hos Windgassens men forgjæves da W. er syg og Fruen paa en Reise i Arnheim. Aftenen hos Theodor. (Brev fra Hjemmet: Kajas Forlovelse med Meltzer. Hallagers Giftemaal (Agnes Rustad). Det nu bestemte Studenterbesøg. — Brev fra Marie Lasson til mig.).

12. Kl 8 om Morgenen med Postvognen til Siegburg; derfra tilfods en Times Marsch til Seligenthal hvor vi besøge Ritters som modtage os med aabne Arme. De boe der ganske afsondrede i den ensomme Dal mellem Bønderne. Dalen har noget trist men er meget smuk. Siegen gaar der igjennem og Hoiene have Smaaskov og Lyng. Ritter er bedre end da han forlod Df. men dog endnu svag. Han arbeider kun langsomt og med Møie (Atelier: Indianerbilledet; – Huuslig Scene best. for vor Kunstforening. — Nogle ufuldendte mindre Billeder — indianske Redskaber og Vaaben. –) Anna Ritter er den samme uforandret elskelige Kone og Børnene ere blevne svært udviklede siden 1847. Det er en herlig Familie. Henry, Alice og Walter ere de sødeste Børn, især den lille lokkede Walter med sit skjønne Ansigt og søde, friske, barnlige Gemyt. — (Spadseretour om E.m. i Klosterdalen — Stollerne og Theodors Bergmandsskjøn.) Veiret temmelig uvenligt, dog ingen Regn.

13. Fremdeles hos Ritters. Vandring til Slottet Allner en 1/6 Mil længer oppe i Siegdalen. Slottet er forladt af Ejeren og bestyres af Rentmesteren. Det er stort og malerisk; har en prægtig Have og Park hvorfra en vid Udsig over den hele Egn. Kl 5 om E.m. tilbage til Siegburg (Slottet; nu Galehuus.) Med Postvognen til Beuel. (Kl 8.). (Koldt i Luften)

14. Smuk Dag. Th. er i sit Laboratorium; jeg gaar alene til Graven; derfra til Beuel hvor jeg træffer den gamle Windgassen. Hans Kone er over i Bonn hos Pastorinde Kraft. Jeg opsøger hende der, spiser til Middag hos Familien (Fruen — den pietistiske — og de to muntre Døttre. — et Glimt af den unge Pastor, Sønnen.) og taler mangt og meget med den hjertelige velsignede gamle Fru Windgassen. – Kl 5 gaar Toget tilbage til Düsseldorf. Theodor møder mig paa Banegaarden til Afsked. — (Vandring gj. Cölln; Liv ved Rhinbroen.) Ankomst i Df. Kl mod 9 om Aftenen. Gudes ere hos Boghandl. Kaulen hvorhen jeg hentes af den unge lattermilde Frue.

15.–19. Atter i Düsseldorf. Dagene ere overhovedet kolde og kun d. 17de danner en smuk Undtagelse. Vi ere denne Dag 15 Skandinaver samlede i Benrath, Slot med Park og Dorf, 1/4 Ts Banefart fra Df: Gude. Betsy. Agnes. Tidemand med Kone og Søn. — Cappelen — Bodom — Bagge — Hr Smith — Asta Hansteen — Lieuten. Hornemann fra Paris. — Lt Dunker Søn af Ritmesteren - ankommen fra Stockholm med svenskt Stipend for at studere Malerkunsten i Df — og Kraft den Danske Maler (der paa sin Reise forfølges af en aldrende Dame Rosalie Nielsen hvilket romantiske Forhold giver Stof til megen Fornøielse. Hun overraskede ham et Par Dage efter hans Ankomst. Han vil ikke kjendes ved hende men følger hende dog opad Rhinen. Han kommer tilbage og siger hende efterladt i Frankfurt paa samme Tid som det viser sig at hun fremdeles er i hans Følge. Mens vi nu feire d 17de i Benrath sidder hun i Hotellet Drei Reichskronen og raser over hans Utroskab.) — En eneste Tydsker er med i vor Udflugt men han er halv norsk, idetm. i sine Sympathier, det er neml. Cordes. — Vi spadsere i Parken — besee Slottet — spise i Hotellet — dandse og synge til langt ud paa Natten og vende først tilbage den næste Formiddag. –

Den 18de om Aftenen er Concert i Geisster Sal i Dsseldorf. Det er den sidste Abonnt Concert; Benefice for de Fattige. Robert Schumann dirigerer og der gives:

1.) Ouverture af Reinecke, anf. af Comp. — ny Stil, noget ubestemt, frem og tilbage svævende men comp. med Talent og Routine (Dm).

2.) Arier og Chore af Glucks Orpheus. Simpel, ægte dramatisk Musik dog vel ikke det Bedste af Gluck. Frl Sophie Schloss synger Orphs Parti. — Clara Schumann synger med i Choret og viser den meest levende Deeltagelse der endog gaar saavidt at hun et Par Gange slaar Takten.

3.) Mendelsohns herlige hm Pianoforte Concert, meget godt udf. af Carl Reinecke, en blong ung Componist der i den senere Tid har faaet fortjent Renommée.

4) Der 100te Psalm. af Händel. Noget mangelfuldt udført især Solierne. –

II. Beethovens Pastoral Sinfonie. Ganske nobelt udf. dog ikke som i Gewandhaus. –

D. 19de paa d. permanente Udstilling to ypperlige Stillebensstykker af Bø. Item Bodoms sidste større Skovbillede. — Sidste Aften i Düsseldorf tilbragt i al Stilhed hjemme. Cappelen er dog hos os og sover hos mig om Natten. —

(Gude udlægger 50 Sp. saa Laanet i det Hele nu udgjør 250 Sp. som skyldes Moder.)

20. (Tirsdag) Afreist om Morgenen Kl 7 1/2 paa Jernbanen til Hannover. Regn og Solskin vexler. I Vestphalen er mange skjønne Partier, især Porta som jeg dennegang seer i deilig Belysning. Ankomst i Hannover Kl 6 E.M. Der er desværre intet Theater og Aftenen tilbringes med at rangle lidt om i Gaderne og paa de smukke Promenader — og saa gaa tidligt tilsengs.

21. Kl 8 om M. til Harburg. Det er koldt og vindigt naar vi med Dampb. sætte over Elben. Synet af det friske Vand og de mange Skibe er prægtigt efter saa lang en Skilsmisse. I Hamburg omtr Kl mod 1. Streits Hotel. Middag ved det ypperlige table d'hôté, hvor flere høie østerrigske Officierer, ibl. A. Generalen selv, sidde tilbords. — Partiet ved Alsteren og det hele nye Hamburg hører sikkerl. til noget af det Eleganteste man finder. Storartet er det ikke, men pragtfuldt, reent og blændende. I Gaderne vrimler det af østerrigsk Militair. Enkelte Officierer af den saakaldte tydske Marine vandre om men see ud som de ikke befinde sig synderlig vel i den «hvide» Atmosphære. Mellem østerrigerne og Hanseaterne er intet Gemeenskab. Hvidkjolen kan ikke nedlade sig saa dybt. – I Stadttheatret spilles «Rosenmüller og Finke» men jeg vælger Thalia Theatret hvor Folkecomedien ganske godt repræsenteres. Jeg seer «Schwarzer Peter» som dog ikke spilles saa godt som i Berlin med Undt. af Jægerens Parti af hr Starke. Saa kommer et Stykke der for Tiden form. sine mangfoldige politiske Anspielungen er svært i Mode og er forfattet af denne samme hr Starke som ogsaa ypperligt udfører Hovedrollen. «Wenn Leute kein Geld haben» komisches Charakterbild mit Gesang in 3 Abteilungen. Musik v. hr Stiegmann. Preussen og østerrig, det stakkels Schleswig-Holstein, Mobilhistorien, Conferentserne, Kongen af Danmark og Lola-Rasmussen — alt indvæves her i morsomme, stundom vel lidt tydsk-plumpe Couplets. For en Gangs Skyld kan man her faa sig en hjertelig Latter. Zwickauer og Müller og Schulze optræde ogsaa her. Hovedrollen er August Piefke, i 1ste Afd. Frivillig Soldat; i 2den og 3die Skomager.

22. (Torsdag) Bedre Veir. Omkring i Gaderne. Besøgt Ritters Svoger Herman Köster paa hans Contoir (Alterwall) Alwine er desværre syg og sengeliggende efter Barselsengen. Köster gaar omkring med mig (Alsterpavillon. Bierhalle. Børsen) og skaffer mig ogsaa fat paa en engelsk Skræder hos hvem jeg equiperer mig. — Ved Middagsbordet hos Streit træffer jeg paa en Samling Nordmænd: N. Heftye, Meyer, Faye, Khrre Fr. Løvenskjold, Khrre Fritz Wedel, Bureauchef Thoresen og Holger Collett. Heftye fortæller mig Karen Ankers Forlovelse med Krog paa Hamar; item ymter han om et Rygte der forlover min Broder Th. med A. A. Karens Forlovelse blev allerede omtalt af Gude men uden Navns Nævnelse og jeg kunde ei gjætte Gaaden. — Af Collett fik jeg vide at Statsraadsspørgsmaalet var afgjort paa en Maade der hverken var Fugl eller Fisk. – Om Aftenen atter i Thaliatheatret. Tre temmelig ubetydelige Piecer gives men den fortræffelige Berliner-Comiker Döring optræder i dem alle tre og ham er det en sand Fornøielse at see. Det er en genial Karl trods alle Overdrivelser. I det første Das Liebesprotokol af Bauernfeld er han en herlig Philister af en Berlinerbanquier. De to følgende ere af Kotzebue: Der Schleicher (Den lige Vei er den bedste) hvor hans Candidat Krumm er et decideret Mesterstykke, og endelig: «Der Verschwiegene wieder Willen» hvor han spiller den gamle Nar Commissionsrath v. Frosch. — Kl 1/2 11. gaar jeg i «Colosseum» et elegant Lokale hvor Damerne ere samtlige publike, det hedder «L'union du beau monde» og Entreen koster 4 Courant. Her træffer jeg mine Nordmænd igjen som ikke forsmaa denne Commers. Mig morede den. Mellem mange Hæsligheder og Frækheder traf jeg en Pige der var paafaldende smuk og hvis Væsen havde noget høist indsmigrende. Var hun fordærvet med de Andre saa var hun det dog med mere Anstand. Hun hed Augusta M og kaldte sig Hulda. Hun boede oppe ved Casernen ved Dammthor-Wall. Colosseum ligger i Gr. Drehbahn. –

23. Smukt Veir. Deiligt om Alsteren. Anlæggene ved St Georg. Esplanaden og Voldene. Udsigten ved Elbpavillonen. — Om E.M. med Omnibus til Rainville. og Ottensen. Spadseret udad den vidunderlige Vei til Nienstädten; underveis i en Omnibus ligetil Blankenese. Udsigten og Egnen der, ganske overraskende smuk. Men det skjønneste var Hjemvandringen langs Elbskrænten forbi de herlige Villaer og Parke, mellem duftende Træer, Enge, Buske og Blomster, (Boths Anlæg m.m.m.) Det var en lang Vandring men den lønnede sig. Belysningen kunde ei været bedre. — Mod Kl 9 om Aft. kom jeg atter tilbage til Rainvilles Have. Herfra med Omnibus gj Altona og til Streits Hotel. Endnu en Aftenvandring paa Jungferstieg. Atter Hulda.

24. (Løverdag) Om Fm. til Altona hvor jeg besøger Cathrine Dults. Faderen er død og Cathrine siden den Tid meget lidende. — Idas Daguerreotyp efter Portraitet som Frl Leithoff fik. Aftale med H. t. dette. — Med C. til Kirkegaarden (ved Hospitalet) hvor den Arnemannske Familiebegravelse er og hvor vores Regnald hviler. Familiegraven er indgittret og har Inskriptionen «Begrabniss der Familie Arnemann.» — Jeg skulde om Em. paa Jernbanen til Kiel for at afgaa med Slesvig eller Eideren til Kbhvn om Aftenen. Men da jeg havde alt færdigt fortæller Portieren mig at den danske Regjering pludselig har suspenderet Farten paa Kiel. Jeg maa da blive i Hamburg til næste Morgen. Jeg driver om ved Alsteren (Petri Kirke.) ta'er mit Aftensmaaltid i Alsterpavillon (Midd. i Wilkens Kjælder.). Afsked med H. — Opholdet i Hamburg koster temmel mange Penge men det var behageligt og morsomt. –

25. Kl 7. Morgen afreist paa Berlinerbanen til Hagenow (den rasende Schleswigholsteiner og den danske Lt Falbe.) og videre til Wismar. Ank Kl 3. — Kl 4. E. M. afg. med «Obotrit» til Kjøbenhavn. Heldig Fart.

26. Ankomet paa Kjøbenhavns Rhed Kl 8 om Morgenen. Afsteget i Hotel d'Angleterre. — Jeg besøger om Fm: Holms der endnu ikke ere flyttede paa Landet. Hos dem finder jeg Brev fra Moder og Axel (af 20de). Middag hos Holms. Item Aften (Fætter Ph. Torst med Kone og Søn). Forresten besøgt Erslew i hans Boutik og truffet Gade paa Gaden. — Gade er den samme velsignede Bumler. Han er nu Organist ved Slotskirken og har i Vinter dirigeret Musikforeningens Concerter. — Man forlover ham nu ganske bestemt med Sophie Hartmann. — Min Beholdning ved Ankomsten til Kjøbenhavn er 3 dobbelte Chr d'orer og nogle Smaapenge. (Guldet indvexles à fm 7 Sp 30 pr dobb = 43 Rb. 3 sk.) i det Hele omtr 46 Rbd.

27. (Tirsdag). Om Fm. paa Kunstudstillingen paa Charlottenborg. Desværre kun et flygtigt Besøg. Jeg mærkede mig: Marstrand: Den smægtende Jæger. — Fangne italienske Bønder. — Kloss: Slaget paa Kbhvns Rhed. Roeds store Billede: Sjællandske Høstpiger, efter mine Anskuelser overordentlig fælt og forfeilet. Sonne: Slaget ved Idsted; interessant, stort Billede. Simonsen: Kamp i en Løbegrav. Flere Landsk af Brendstrup. Fru Baumann-Jerichau prægtigt Portrait af Enkedronningen. Alleg Figur: Danmark (!?) — En Hedebopige med en lille Dreng. En islandsk Pige (x) mfl. — Kraft det Indre af en Bøgeskov (for grønt). Melbye (W): Ved Kbhvns Toldbod; Søstykke. Landsk. af Rohde og Rump, især den sidste; item Skovgaard. — 2 Buster af Bissen. — Borchs Frithjofs-Basreliefs, bestemte for Oskarshal. — Bürkel : München Omreisende Bjørnetrækkere paa Alperne. — Landsk. af Juell. — Norske: Bodom: Granskov i Regn. Bø Fasan. Cappelen Landsk. i Morgentaage. Dahl: det herlige Valdersbillede med ørnen. Eckersberg. Stormveir tilfjelds Fearnley: Skovelv. Frick Maurangerbræen. Gude Balestrand med Ellida, det saameget critiserede Billede til Oskarshal. Smukt men vel flot gjort. Görbitz et slet Landskab. Fru Lund: Fru Erichsens Portrait. B. Lund: Ulvig. Tidemand: Katechisationsbilledet (som gjør stormende Lykke medrette.) — De Svenske behagede mig mindre. Dog enkelte gode som: et Par af Fahlcrantz, et Landsk. af Palm, Do af Stäck. Et Portr. af Södermark sen. 2 Munkehoveder af Troili, 2 Rytterstykker af Wahlbom meget gode. Og et fortræff. Genrebillede af Wickenberg (fransk Bondefamilie). Det sletteste var af Westin, og høist voveligt var Blommérs: Näcken og ægirs Døttre. –

Hos Hornemann faar jeg endelig Oplysning om den Kraftske Geschichte. Jeg fortæller den til H og en anden Herre og det befindes at denne anden Herre erklærer Rosalie Nielsen, det omspurgte Fruentimmer for sin — Kone! Det er neml Hr Holland Nielsen!! –––

– Middag hos Holms. — Aftenen i det kgl. Theater hvor jeg er meget heldig. Man giver Scribes «Dronning Marguerites Noveller» og jeg faar Fru Heiberg som Marguerite. Det er nu et Spil! og en saadan Udf. i det Hele det er dog noget at tale om. Det kan Tydskerne ikke; idetm kunne de ei præstere sligt Ensemble; et saadant ægte Comediespil frit for al Svulst og Bombast. Michael Wiehe spillede Carl Vs Rolle; maaskee lidt for tørt. Eleonore af østerrig: Mm Holst. Isabella af Portugal: Jfr Eidrup, en ny, ubetydelig Ackvisition. Guatinara: Hr Pätges, mindre udmærket. Men ypperlig var Phister som Coureren Babiesa, og Holst flink i Frantz d 1stes Parti. Elskeren, d'Albret Hr W. Wiehe, ret nobel. — Fru Heiberg havde en af sine Glandsroller og var «mageløs» i sine Costumer. –

28. Truffet Rung hos Delbanco. Spads. paa Gaderne med Gade. — Rygter om Mad Smidths Forlovelse(!!) med en fattig, gjeldsbunden dansk Baron. — Om Aftenen spadseret med Carl Holm til Charlottenlund og Ordrup. Vidunderlig Skov i Charlottenlund; i det Hele mægtig paavirket af denne Skovnaturs Ynde. Nat i Ordrup. Holms nydelige lille Landhuus inde i Haven. (Tilbageerindring fra 1830!)

29. (Christi Himmelfartsdag.) Haven i Ordrup. Formiddagsspadseretour i Ordrupkrat og til Kirsten Puts Kilde i Dyrehaven. Deiligt i Skoven! De tre Schmidter og Musiklærer Lund ere med. Om E.m. gaa vi til Fortunen hvorfra en fortryllende Udsigt mod Havet og Kjøbenhavn. — Veiret er smukt hele Dagen. — (Carl H. og jeg have Nattekvarteer i det gamle Huus som bortleies.)

30. En større Skovtour tilvogns. Udad Strandveien forbi Klampenborg op til Eremitagen (Dyr paa Sletten i store Flokke.) Gj. Skoven til Fabrikerne ved det lille Vand. Spadseretour til Hammermøllen (Papirmøllen?) Herlig Udsigt over Sundet. Tilbage til Værkerne hvor Middag spises (Holm med Frue, og alle Bø de 3 Døttre, Carl og jeg.) Om E.m. paany tilvogns. til Vedbæk hvor vi besøge Etatsr. Haagens i deres nydelige Landsted. Ved Siden heraf ligger Grev Danneskjolds Villa og Park. Mens vi vare hos Haagen kjørte Frederik d 7de med 2de Damer (Grevinde Danner?) og Følge forbi. — Udsigt fra Stranden mod Kronborg og til Landskrona. Om Aftenen langs Strandveien tilbage til Ordrup. Jeg gik med Carl H. til Kjøbenhavn samme Aften.

31. (Løverdag.) Middag hos Pfeil. E.M: I Athenæet. I Byen haves travelt med Forberedelsen til Studentertoget. Ud paa Aftenen en lang Vandring med Gade der ender med et Besøg hos Prof. Hartmann paa hansdet Landsted han har lejet ved Strandveien ikke langt fra Charlottenlund. H. er nu Enkemand. Hans Kone døde i Marts tror jeg og hans lille Datter samme Dag da Fru H. blev begravet. –

Juni

1. Søndag. I Frue Kirke. — Malerisamlingen paa Christiansborg ilfærdig beseet. v. Huysums Blomsterstykke. En Mængde ældre Billeder af forskjellige Skoler. Et Par Carlo Dolci. Rubens. Rembrandt. Flere gode hollandske. En el to Rafael (?) Den nyere danske Malerskole er godt repræsenteret. Eckersberg. Freund. Monies. Møller. A. Müller. Skovgaard. Just. Juell. Marstrand. Schleissner. Küchler. Simonsen. Lumbye. Gurlitt. Melbye. Buntzen. Lessø. Bentzon. Gertner. Lund. mfl.

Middag hos Halkjærs paa Strandveien (Fru Munch. — Jerichau med Kone.). Besøgt Fru Rahbeck og Fanny paa det nye Kalkbrænderi. — Seent paa Aften hos Gianelli (J.L. Schmidt. Thornam. mfl.).

2. Paa Jernbanen til Roeskilde Kl 8. M. 3/4 Ts Fart. – Hele Dagen hos tante Thea og Emma Fuglsang. — (Munchs Barneportrait af Ida) E.M. Roeskilde Domkirke med det herlige Orgel. Hansen spiller længe og godt, dog vel verdsligt. Hjem Kl 9 om Aftenen (Tabt min grønne Tegnebog hvori Dagbog og Regnskaber.)

3. Med Schmidt i Thorvaldsens Musæum og paa Christiansborg hvor atter Malerisamlingen besees især den nyere Skole. Mærk Simonsens Bivouak og Marstrands holbergske Scener. — Et Par deilige Portraiter af Juul. Rørby. Ad. Müller. Dahl; flere Billeder meget skjønne. –

– Middag ud til Ordrup og ind igjen om E.m. (Et Glimt af Rosenkrone uden at tro derpaa.) Forgjæves Besøg hos Rungs (Gothersgade No 15.) Aften alene ude i Tivoli. Det var koldt og en Smule kedsommeligt. Men stort og elegant er Anlægget. Lumbyes Orchester Musik a la Strauss. Pantomime paa Friluftstheatret. — Hos Gianelli (J.L. Schmidt)

4. Onsdag. Hos Gade for at sige ham Farvel. Han boer i Bredgaden ligeoverfor St Annaplads (Jeg tror No 192) Han skriver i min Stambog og følger mig til Nytorvet hvor vi skilles. — Hos Holms Kl 12. — Afsted Kl 1. Ombord paa Nordcap. (Paa Veien tabt min Hamborgske brune Hue). Her træffer jeg virkelig min kjære Gerhard Rosenkrone der sidst kommer fra Aarhus og har sin gifte Søster med 3 Børn og Frøken Maja med sig. Han reiser til Bergen og kommer ikke til Christiania. Ak! jeg aner jo nok Grunden. Siden vi saaes har han været i Frankrig; meest i Paris; 10 Maaneder tror jeg. I Schweitz og Italien ligetil Sicilien. Atter gj. Frankrig til London hvor han nylig besøgte Industriudstillingen. Tydskland har han aldeles ikke berørt. — Af Passagererne ombord er Pastor Grundtvig. Forresten faa Bekjendte (fEx. Fkn Drechsel fra Kbhvn). — (NB. Før min Afreise fra Kbhvn saa jeg af Nordmænd Boll og Hansen, og paa Bryggen i det sidste øieblik Joachim Welhaven. — Fru Lütkens saa jeg hos Halkjærs. Ellers har jeg Ingen besøgt dennegang.) Godt Veir og frisk Fart. Lidt Storm om Natten; dog ei at tale om.

5. Godt, friskt Veir hele Dagen. Kl 8 M. i Götheborg. Kl omtr 9 Aften indenfor Sandøsund. For Anker ved Vallö. (Rosenkrone forlader mig her.)

6. Lettet Kl 3 om Morgenen. Kl 10 i Christiania. Paa Bryggen ere Studenterne forsamlede for at modtage Grundtvig. — Endelig da efter 20 Maaneders Fraværelse atter i Hjemmet hos min Moder som nu boer paa Borchgrevincks Løkke bag Slottet. — Jeg kommer hjem med halv fjerde Daler i Lommen; altsaa ikke ganske pengeløs. — Christianiadalen viser sig smukt belyst; lidt koldt og goldt er det dog i Naturen. — Oskarshal og det nye Taarn paa vor Frelsers Kirke ere to prægtige Gevinster for vor fremblomstrende Hovedstad. –

[Her slutter Kjerulfs dagbok for 1851. Resten av dagboken består vesentlig av korte innførsler i almanakkdelen, med noen lengre tekstbiter].

Juli

August

September

5. —Orgelconcert af F. Vogel i den restaurerede Frelsers Kirke

1. Fuga af Bach. 2 Andante af Beethoven (As dur af Pathetique-Sonaten) ypperlig registreret med svage stemmer.

3. Sang (4st) 4 Præludium og Choral: Eine feste Burg. m Basuner.

II 5. Cantabile over en Arie af Händels Messias: Es weidet seine Heerde. (Svage stemmer)

6. Adagio for Orgel og Basun af Vogel. 7. Sagno.

8. Fri Fantasi som var mindre vellykket. – Vogel er en udmærket Organist og Concerten var i det Hele ogsaa god. —

17. Concert af C. Arnold i Logesalen: Beethovens B dur Trio for Pfte, Clarinett og Cello. (Allo – Adagio – Finale Tema c. Variazioni)

Adagio religioso for Cello med Akk af 2 Celloer, Alto og Contrabas: meget ædel holdt og høist gedigen. – 4 4st Sange (nye) af Arnold sen, af hvem ogsaa Adagioen er componeret. Sangene vare til norske digte, noget Tørre men meget prægtigt satte. Birkebenersangen var dog kvik og charakteristisk. — Arnold jun. spillede tre Salonnummere af Schuberth og Servais. –

Oktober

7. Concert i Logesalen af Caggiati der tidligere var meldem af det ital. Operaselskab og siden har opholdt sig her deels som Theatersanger deels som Privatlærer. Han er en ganske flink og dannet Sanger men har ingen Stemme som forslaar. Concert havde en overflod paa italiensk Musik og det just ikke af prima Sort.

1. Webers Jubel-Ouverture arr. 8h for 2de Pfter (Sperati, Lindorf, Fru Borchgrevink og Marie Thilesen).

2 Aria (Tenor) af Rossinis Stabat mater. (Smuk). Caggiati.

3. Tre yderst triviale 3st af Concone (dilletanti)

4. Stradellas Kirkearie m. Quartett akk. (W. Lassen)

5 Verdi: Duo af Masnadieri. Trivial, i den bekj. stil (Mme Dahl. Caggiati.

6. På Berget af Lindblad og la Calissera spansk Folkevise (Caggiati)

7. Moscheles Hommage a Händel. Prægtig duo f. 3 Pfter (G) Sperati. Fru Borchgrevink. op. 92.

8. Meyerbeer «Betlerarien» af Profeten til Pfteakk. Temmelig urigtigt opfattet af Mme Dahl.

9. Romance af Mlle Puget. godt sunget af Caggiati.

10. Den «meget yndede» Effektfinale af Ernani. (Caggiati. Mme Dahl. W. Lassen & «dilletanti».)

Publ. var udvalgt især mange nette damer. Men Flere som pleje at besøge virkelig god Musik, vare der ikke.

15. Studentersamfundets Forestilling «for Nationaltheatret i Bergen» el egent dets Sympathi for Ole Bull og Demonstration mod Storthinget.En heel besynderlig Musikaften med Rusk og genialt og skidt, alt i skjønneste Røre.

1. Orch: (under Schrumpf) Ouv. Sommernatsdrøm; Miserabelt udført.

2. Ole Bulls Musik til et Chor ianl af Fæsten af Ibsen (Forf til Catilina). Musiken er udenfor alm. erkjendte Former; skal være genial men er umulig i sin harmoniske Forstyrrethed og techniske Ubehjælpsomhed. Intrada af Orch. am 6/8. Chor slet sat for 4st. Solo af Obo med et barokt Akk. arpegg. Overg. i 4/4. Forfærd. disharmonier. Skal være Nationalt. Udf. af de tre Sangforeninger under Behrens.

Forud gik en ret vakker Prolog af Ibsen, fremsagt med Friskhed og Følelse af Laura Svendsen den unge norske Aktrice.

3. Ole Bulls Varia. Bellini med Pfteakk. Ikke meget reent i Udførelsen. Stormende Applaus af det propfulde Hus.

4. 3. gemene Damechor af Concone.

5. Arie af Rossini Stabat. Smuk skj. mere dramatisk verdslig end ægte kirkelig. Udf. af Mme Dahl og Marie Lasson (meget flinkt og tækkelig!)

6. Rule Britannia 4st Mandschor.

—

6. Ouv. la Part du Diable. af Orch.

7. Rec. og Arie (Sesto) af Titus. Smukt og ædelt udf. af Mme Dahl. (Orch akk. under Sperati)

8. Paganinis Klokke Rondo deiligt spillet af Ole Bull. Pfte akk. af Sperati.

9. Min Aftensang, maadelig udf. af Studenterne.

10. Klein Lovsang af de tre Sangfgr.

11. Improvisation af Ole Bull; meget heldig. (Stor Fremkaldelse).

November

4. Miserabel Opf. af Norma i Theatret. Et Orchester af Kattemusik et dyrisk Chor af 8 Herrer og ikke fuldt saamange Fruentimmer. En lasket uformuende Norma (Mme Dahl trods enkelte dygtige Momenter) – Caggiati som Sever. Casanova var Præsten og var den eneste respektable.

7. Iaften constitueredes en Fornyelse af den gamle Quartett. Eriksen havde paataget sig dette og faar nu raade for om det ogsaa vil gaa. W Lassen fremstillede sig som den evig unge primo Tenore; Fætter Carl og Roggen (nyt Medlem) sang 2den Tenor; Birch og Lt Lund 1ste Bas; Eriksen og R. Winge 2den Bas. Mødet fandt sted hos Statsraad Eriksen.

26. Hos Lindorff Trio i F af Hummel op. 22 (?) for Pfte Viol og Cello (Jeg. Hals og Axel Winge). Quintett f Pfte. 2 Viol. Alt og Cello af Schumann op. 44 i Es. (Sperati. Hals A & R Winge Hansen). Lidt af Mozarts dm Quartett. Schubert Quintett (Forelle) i A op. 114. Sperati. Hals. Hansen. A Winge og Solberg.

27. Hos dr Egeberg. Trio i B op 97 af Beethoven med den vindunderlige Andante (Fru Egeberg. Dr E. og A Winge) Trio i Es af Hummel op. 12 Trio i Es af Schubert.

December

2. Phil. S. 1steConcert (i Logesalen) Trio op 1. af Beethoven udf af Fru Pihl (svensk Dame; smuk) Hals og A Winge. –

2 Frimanns Sange f. Mandschor af Arnold. 2 tydske Volkslieder for dobb. bl. Quartett. Sangen var slet. 2den Afd. Händels Samson 1ste d (m Pfte) som jeg ei fik høre da jeg skulde paa Prøve i Samfundet.

3.Concert af Frøken T. Blom i Logesalen. Ret taaleligt besøgt. Ouv. (?) f Orchester (Sperati) 2. Em Romanzen af Propheten m. Orch. af Fk. Blom (for svagt) 3. Concert for Fløite af Haake meget godt udf af Hr Schwensen af Orchestret. 4. Piano-Solo (Döhler og Thalberg) Slet spillet af Fru Malthe. 5. Ouv. ?? (med iInl God Save) 6. Clarinet Arien af Titus, ganske godt sunget af Frk. Blom. 6 Duo af Campana (buffa) W Larsen og Fkn B. 7. Clarinet Concert ved Hr Jensen. 8 Romnacer til Pfte: Elveløbet Transp i G. Paa Fjeldet, begge akk. af Sperati og ret ordentl sungne – men ingen Applaus (hvad jeg er vant til – neml til ingen!) og en Fjeldvise Mazurka af Tellefsen Arr af Dannström (Applaus) og atpss: Karlars Parol Skjemtevise af Dannström. —

5. Til Kunstfgs Direktører bleve valgte: A Munch. Boyesen. H. Krog. Welhaven. Auditør Nicolaysen. (Schirmer og Winge bleve ei gjenvalgte og Moe frabad sig Valget.

8. Samfundets Theater: 1) Concubernalerne af Crispinus (Riis) Studentervaudeville i 1 Akt (Bøgh. J. Nicolaysen. Grimsgaard (dame) R. Petersen. Brock.) 2) En Natscene Vaud. af R. Petersen. (R. Petersen. J. Nicolaysen. N. Nicolaysen. Bøegh. Grimsgaard. v.d. Lippe) –

Jeg akk. p. Pianoet — (Samf. Orchestret under Monrad gav T‹…› for lidet Orchester og en Halling. Fælt var det.) —k1

18. ✝ Inat kl 1½ døde Professor Jonas Collet efter 14 dages Sygdom (Nervefeber og Betændelse) Han var 38 Aar. Han var siden 1841 el 42 gift med Camilla Wergeland og havde med hende 4 børn, alle Sønner.

19.Phil. S. 2den Concert. Quintett af Hummel (Mme Thoresen mfl.)

Psalm af Schubert. (Damestemmer m Pfte)

En Folkemelodi bearb. som Mandsquartett m Soli (figureret Form) af Lindemann.

2den Deel af Händels Samson. Jeg hørte Blot Hummel og Lindeman.

31. Welhavens Bog giør ialm. fiasco. Har i Posten faaet en rosende og en dadlende Anm. – I Krydseren er den bleven latterligjort. østgaards Fjeldbygd roses af alle Partier og medrette.

Ellers intet videre i Litteraturen En overs. af A Munch. Et nyt Hefte af P.A Munchs Norges Historie. 3die Hefte af Henr Wergeland. Juletræet af Asbjørnsen. Riis Julegiæst total fiasco.

I Ath. er ankommet: Heines Romanzero og Balletspillet Faust – I Romanzero er trods Liderligheden dog endnu Liv og Vid i den anden Piece skal blot være Liderlighed!

En Roman i 3 Dele af B. Auerbach «Neues Leben» lover stor Nydelse.

[informasjonssider almanakk]

[kassabok]

[postruter Leipzig]

Theater og Concerter. o.d. 1851

1851 [timeplan elever]

[notater, regnskap]

Noter

k1. Denne innførselen er plassert i januar i almanakken, men omtaler en konsert i desember.

Halfdan Kjerulfs Dagbok 1851 er lastet ned gratis fra bokselskap.no

Table of Contents

Dagbok 1851 Utgitt ved Jorid Nordal Baumann og Margrethe Støkken Bue

Innledning

Norsk komponist av internasjonalt format

Dagboka fra 1851 (Ms 8° 3103)

Om utgivelsesprosjektet

Om materialet og redigeringen

Litteratur

Prinsipper for utvalg og transkripsjon

[illustrasjoner (omslag)]

Januar

Februar

Marts

April

Mai

Juni

Juli

August

September

Oktober

November

December

[informasjonssider almanakk]

[kassabok]

[postruter Leipzig]

Theater og Concerter. o.d. 1851

1851 [timeplan elever]

[notater, regnskap]

Noter